Дете, родено през 2013 г. в България, ще живее по-зле, отколкото в Египет, но малко по-добре, отколкото в Салвадор, Филипините или Шри Ланка, когато навърши пълнолетие т.е. през 2031 г.
Това е заключението от годишната класация „Къде е най-добре да се родиш“, съставяна от Economist Intelligence Unit – анализаторското звено на медийната група The Economist. Тази своеобразна оценка за качеството на живота този път е обхванала 80 държави от цял свят.
![zx450y250_1954101](https://www.eurochicago.com/wp-content/uploads/2012/11/zx450y250_1954101.jpg)
Автор: Economist Intelligence Unit
Изработването на индекса включва статистически данни като БВП на глава от населението, ниво на безработицата, продължителност на живота, брой на разводите, равнище на политическата свобода и равенство на половете, мащаби на корупцията и престъпността, климата и качеството на обществения живот. Добавени са и социологическо проучване на Gallup за удовлетвореността от живота и икономическа прогноза на EIU за годините до 2030г.
„Никой няма избор къде се е родил, но може да стори нещо за това къде да се родят децата му. С тази информация се опитваме да ви помогнем да направите този избор“, пишат авторите от Economist Intelligence Unit още в първата подобна прогноза от 1987 г. Тогава под номер 1 в класацията са САЩ. Днес страната дори не е в челната десетка, а дели 16-о място с Германия.
![zx450y250_1954105](https://www.eurochicago.com/wp-content/uploads/2012/11/zx450y250_1954105.jpg)
Автор: Economist Intelligence Unit
Крайният резултат на „Къде е най-добре да се родиш 2013“ показва, че класацията на 80 държави се оглавява от Швейцария, която в първия списък е била на 13-о място. След нея в Топ 10 са Австралия, Норвегия, Швеция, Дания, Сингапур, Нова Зеландия, Холандия, Канада и Хонконг. От това подреждане се вижда, че не доминират големите държави, че половината от тях са европейски (предимно скандинавски) и само холандците представляват еврозоната.
Надолу в класацията продължават малки и средно големи държави като Финландия, Ирландия, Австрия, Тайван, Белгия.
Обединените арабски емирства (18) са най-високо разположената арабска държава следвана от Кувейт (22) и стоят по-добре от Франция (26), Великобритания (27), Чехия и Испания (делят си 28-о място).
На 62-о място България е с по-слаб индекс от Куба (40), например. Тя стои по-зле и спрямо съседите – Гърция (34), Турция (51), Сърбия (54) и Румъния (56), а Македония не е включена в класацията.
Русия (72) е между Индонезия и Сирия и по-зле от партньрите си в групата БРИК (Бразилия е на 37-о, Китай – на 49, а Индия – на 66).
Финалната тройка в списъка се заема от Украйна, Кения и Нигерия.
При представянето на първата класация преди 25 години авторите от Economist показват, че тя не бива да се приема докрай сериозно, защото са дали бонус точки „за красиви пейзажи“ на Нова Зеландия, Канада и Норвегия, „за най-много читатели на вестници“ на ГДР, Япония и Швеция, „за най-желан паспорт“ на Канада и т.н.
В първите коментари за тазгодишната класация се посочва, че тя сигурно отново ще е повод за спорове относно това доколко може да се смята за валидна, но най-малкото подобни заключения би трябвало да са предупредителен сигнал за лидерите в съответните държави да се замислят какъв е имиджът на страната им в света.
Източник: в. „Дневник“
философията на Сингапур:
През последните 25 години страната предприе важни стъпки към изграждане на доживотни индивидуални активи, започващо много рано през живота. Тези иновации включват ЕдуСейв, Бейби Боунъс, Спестовната сметка за детско развитие, както и свързаните с тях стимули за изграждане на активи.“
За Джон Фънд най-значимото постижение на Сингапур е избягването на грешките на други страни: „Вярвам, че най-недооценената част от наследството на Лий Куан Ю е неговият метод за гарантиране на това, че едно поколение няма да причини фалит на бъдещите поколения, като егоистично живее отвъд възможностите си. Това е социална държава, която работи. Тя винаги може да се използва за пример на всеки политически лидер, който има куража да каже на хората си истината за способностите на правителството да раздава блага.“
Лично аз ще обобщя философията на Сингапур, както следва:
Всяко поколение трябва да плаща за себе си.
Всяко семейство трябва да плаща за себе си.
Всеки човек трябва да плаща за себе си.
Само след като някой премине през тези три филтъра би следвало да се обръща към правителството за помощ.