![](https://www.eurochicago.com/wp-content/uploads/2020/03/88c7a12654a84ce46e85c5a7d20074ec.jpg)
.
Без значение – гладен ли, сит ли,
следвам своята светла дъга –
да загърбя помпозните титли
с най-презряната дума „слуга“.
Тя е вехта. Лишена от блясък.
Като дреха от шаячен плат.
Със съдбата в пустинния пясък
на отшелник от целия свят.
Тя нозете смирено измива
и с молитва прощава греха.
Уж е мъртва, но толкова жива.
И за гладния пак е троха.
Тази дума съкровища сбира
не по банки и каси навред.
Тя оттатък Голгота се взира.
Не почита трезор с водосвет.
Тя готова е свята да пази
своя жребий пред съдник Пилат.
Не помръква от хорски омрази.
Не шушука във царски палат.
Претърпява бичуване, злоба,
даже сплетен венец от бодли.
Няма страх от ковчега и гроба,
нито ужас от смъртни стрели.
Тази дума не иска корона.
Не мечтае за почит и власт.
Само с четири остри пирона
я даряват в предсмъртния час.
И дори да я следвам едничък
в този свят, титулуван от бяс –
пак Спасителят с Дух ме зарича:
„В теб самия царувал съм Аз!“
Че слугата е образ на Царя,
Който в грешния свят се яви.
Да цели от Любов, да изгаря,
и разпънат – за вас да кърви!
Без значение – гладен ли, сит ли,
следвай Мене по пътя трънлив.
Не човешката слава и титли,
но Духът Ми направи те жив…“
(Бакърена паничка)
Ясен Ведрин
.