Авторски
- Революцията роди Янко Петров, контрареволюцията – Стоичков
Диан Божидаров, в. „Сега“
.
Как точно Христо Стоичков, който възхваляваше Бойко Борисов, ще е лице на промяната и на протестите – започнали като недоволство срещу правителството на Борисов? Снимка: Велислав Николов, в. „Сега“ Революцията влезе в очакван фарс. Стари политически шарлатани яхват протестите, нови ги конкурират. Мъдри хора казваха, че така ще стане, глупави опонираха: „Няма нищо по-пречистващо от народния гняв“. Намаля ли мръсотията, дами и господа?
Христо Стоичков стана знаме на някои студенти. Александър Томов облагороди други. Ангел Славчев, Янко Петров, Дончо Дудев щели да участват на изборите с партия, не лично. Иван Петров от Варна ще се явява лично, събира подписи за друга партия. Има формация „Орлов мост“. Плюс други подобни. Ледът се пука,
тесен е да побере господата революционери
„Атака“ бясно качва рейтинг. БСП ще отвори листи за „граждани“, най-оправните се редят на опашка. И ГЕРБ ще го направи. Ако някой знае защо изборите трябваше да бъдат 2 месеца по-рано, нека каже.
Две трети от исканията на протестиращите бяха безумни и неизпълними. Смислените също не се сбъднаха, защото улицата не знаеше как да ги постигне. Не може например да желаеш едновременно радикална промяна на изборния закон и разпускане на парламента. Но има нещо по-важното от исканията, по-значимо и от бройката на т.нар. лидери, от кавгите им. Това е качеството на тези хора, чисто човешката им и интелектуална стойност. В дългия списък от „воеводи“, спонтанно появили се или назначени, не откривам стойностни. Виждам не много умни и не много честни. Изключително мерзко е три месеца да тръбиш, че воюваш с партиите, като сам си бил член на такава или си се кандидатирал чрез тях. Изключително глупаво е да мислиш, че демокрацията е възможна без партии.
Варна, знаме на протестите, преживява някакъв абсурд тези дни. Фарс ли,
абсурд ли, обикновен тъпизъм ли,
не знам. Обидно е да се разказва. Но трябва. Протестиращите поискаха, а общинските съветници се съгласиха всеки съветник, който „гласува срещу интересите на варненци“, да носи наказателна отговорност. Искам да попитам как се доказва „вот срещу интересите на варненци“? Интересите на всички ли, на двама, на двеста ли? Интереси сега, интереси в бъдеще? Но улицата настоя, общинарите радушно приеха текста (те най-добре знаят, че не поражда нищо), малцината умни хора се удряха по челата. Тази простотия блокира усилията за обществен контрол. Но филмът е истински.
С такъв революционен материал – такива революционни достижения
Пак чувам „здравите“ народни сили. Те казват, че обикновените хора поискали хубави неща, ама политиците за пореден път ги излъгали. Или пък незнайно как са се появили нагаждачи, които яхнали вълната. Изплували лумпени с безумни искания. Медиите изкривили всичко. Социолозите замазали. Та ето ги пак дежурните виновници – политици, журналисти, социолози… Народът – хубав, всички други – лоши. Нека им хвърлим камък! Учените след време ще имат сериозно предизвикателство – да установят как така народът български в края на XX и началото на XXI век приема журналисти и политици за нещо различно от него.
А не като собствени синове
Днешната „следреволюцонна“ действителност е точна визитка на обществото. Имаме баби, роми и младежи, закарани с автобуси и радващи се на Стоичков. Край тях са продажни студентски лидери. Имаме дейци от палатковите лагери, осребряващи дните си на протест. Тук е Александър Томов, който се сети да направи сдружение менте. Компания му правят политинженери, които провидяха във Стоичков, отъркал се в Димитър Луджев, Надежда Михайлова и Бойко Борисов, лице на промяната. Имаме хора, цял ден блъскащи клавиатурата из форумите. Имаме други, превити от работа, искащи промяна, но нямащи време да я търсят. Налице са четвърти – обезверени. Пети – апатични. Шести – умни, седми – глупави. Това сме. Преобладаващо наивни, емоционални. И най-главното – без граждански опит. Всеки се озърта и намира извън себе си виновниците за пародийно завършилата революция. Но нали ние я направихме, как да бъде различна? Тя не можеше да излъчи по-читави водачи, да роди по-умни искания. На този етап от демократичното ни развитие – толкова.
Христо-Стоичковата бутафория е логичното й следствие
Може би след време ще е различно – чрез повече знания, гражданска култура, опит в отстояването на права. Лична отговорност. С възпитание на деца, които като пораснат, не ще търгуват с бюлетини, постове, няма да коленичат пред Борисов и Стоичков. А повеждайки протести, ще бъдат достатъчно умни, за да не отправят апели за забрана на партии, народен съд, изгонване на чужденци…. Ще са чели малко повече за България, света, демокрацията, тоталитаризма, икономиката.
А може бъдещето да е точно като сегашното. Че и по-зле. Ако тази революция ни е направила по-мъдри, значи е била за добро.
- 66 партии са подали документи в ЦИК
66 политически партии са отправили заявления за регистрация за предстоящите парламентарни избори в Централната избирателна комисия. До този момент са регистрирани четири от тях – ГЕРБ, БДС Радикали, „Нова алтернатива” и НДСВ.
Днес в 18.00 ч. (българско време – бел.ред.) изтича срокът, в който партиите могат да подават документи за регистрация за участие в предсрочните парламентарни избори. До 30 март ГРАО ще извърши проверка дали формациите са събрали необходимите 7000 валидни подписа за регистрация в предстоящия вот.
До 1 април пък е срокът за учредяване на предизборните коалиции, в които могат да влизат само регистрираните в ЦИК партии.
Предизборната кампания започва на 12 април, 30 дни преди изборите, и ще приключи в 24.00 ч. на 10 май. 11 май ще е ден за размисъл и партиите няма да имат право да агитират гражданите.
Според последните законови промени, изборният ден вече ще започва с час по-късно – в 7.00 ч. и ще продължи до 20.00 ч.
Източник: Dariknews.bg
- Пътеводител към детското образование в Америка (Част 2)
Десет света, които могат да Ви помогнат да изградите план за действие и да Ви спестят време и пари
.
Здравейте, приятели! Надявам се да сте намерили първата част от „Пътеводителя към детското образование в Америка“ за полезна и приятна. Благодаря Ви искрено за въпросите, с които ме засипвате постоянно, всяка седмица, което ме кара да вярвам, че Вашето финансово благополучие е приоритет в напрегнатото Ви ежедневие. Днес ще завършим тази така интересна дискусия с няколко останали съвета.
СЪВЕТ # 6: Спестовните планове 529 са страхотен начин да спестявате за образование и те също дават възможност за страхотни данъчни облекчения.
Големите предимства на 529 са в това, че можете да спестявате над $200,000 за всяко дете (което може да дойде от всякакви различни страни – дядовци, баби, кръстници и други роднини) – и след като искате да изтеглите парите, използвайки ги за образование, няма да плащате данъци на печалбата или сумата, внесена през времето, докато сте събирали. Отгоре на всичко – и това е изключително важно да се знае – че няма лимити за какъв доход правите спестявания или за години, в които не Ви е разрешено да спестявате. Това е нещо много важно, защото отнема всички извинения, които хората биха имали да не инвестират и спестяват за образованието на децата си.
СЪВЕТ #7: Данъчните облекчения са толкова добри, че могат спокойно да се сравняват с допълнителни стипендии.
Възможностите, които Ви се предоставят да спестите от данъци, са огромни. Сред които се отличават две допълнителни, които трябва да дискутирате с Вашия данъчен консултант. Попитайте за „the American Opportunity Tax Credit and Lifetime Learning Credit“ и те ще Ви дадат повече информация в детайли, в зависимост от ситуацията Ви.
СЪВЕТ #8: Процесът по одобряване на студентски заеми, в случай на нужда, не е толкова стриктен, колкото например купуване на жилище.
Ако в предишен етап от живота си сте имали закъснели плащания на кредитната Ви история, това не означава, че автоматично ще Ви откажат студентски заем. Но имайте в предвид, че формулата за отдаване на финансова помощ или заем включва тази величина и ако сте одобрени, то най-вероятно ще е с доста по-висока лихва на заема, отколкото други кандидати с по-добри показатели и кредитна история.
СЪВЕТ #9: Кредиторите могат да работят върху различни опции, когато е време да изплащате заемите си.
Има различни начини, чрез които да намалите лихвите на заемите си, когато започнете изплащането им. Единият от тях е да направите програма, чрез която да оторизирате кредиторите си да вземат плащането Ви за месеца на дадена дата всеки месец, директно от сметката Ви. Това би улеснило плащанията и намалило главоболията за Вас, и би осигурило едно спокойствие във взаимоотношенията Ви с кредиторите. Нека припомним, че това е отлична възможност само, ако имате стабилна работа и доход, за който сте сигурни, че е на разположение в сметката Ви. Ако ситуацията обаче на стои точно така, тази наглед добра опция може да се окаже един голям кошмар за Вас, придружен от много санкции.
СЪВЕТ #10: Данъкоплатците със студентски заеми получават по-големи данъчни облекчения.
Ако Вие сте един от тях или в близко бъдеще ще попаднете в тази категория, бихте могли да приспаднете от данъците си до $2,500, платени в лихви по заемите Ви през годината, при условие, че доходът Ви е по-малко от $70,000 на година, ако не сте семеен, или по-малко от $145,000 на година, ако сте семейни и подаващи данъчни декларации заедно. Тези приспадания можете да използвате през всичките години, докато изплащате заемите си.
Ако намирате информацията за полезна, чувствайте се свободни да я разпространявате сред приятели и познати, които също биха искали да знаят как да могат да спестяват по-ефикасно за образованието на децата си.
Специално за сънародниците си в Чикаго отварям два дни за БЕЗПЛАТНИ консултации в моят офис, който се намира в Des Plaines, IL. Дните, в които ще можете да си запазите такава консултация, са всяка събота между 9 am – 4 pm и всеки четвъртък от 9 ам – 8 pм. Надявам се това да помогне на всеки нуждаещ се, с въпросите, които би имал в тази сфера.
Надявам се, че днешните съвети ще Ви помогнат да намерите финансовите си приоритети и ще Ви насочат в правилната посока. Ако имате въпроси, коментари и идеи към мен, с удоволствие бих ги отговорил на личния ми телефон – 224 522 2413 или на електронната ми поща – [email protected].
Ангел Сапунджиев
- Къде Русия изгуби 800 млрд. долара
Данъците от укритите активи на руския бизнес могат съществено да подобрят финансовото положение на много държави
Парите, които световните сатанисти ограбиха и укриха в офшорки, надвишават 30 хиляди милиарда US$!!! За две десетилетия Русия е изгубила почти 800 млрд. долара от неплатени данъци, пише в. „Независимая газета“.
Изданието помества данни от проучване по поръчка на международната организация „Такс джъстис нетуърк“ (Мрежа за данъчно правосъдие, TaxJustice.net), която се бори срещу укриването на данъци.
Става дума за средствата, държани от богаташи в недекларирани офшорни сметки. В световен мащаб те може би достигат 32 трилиона долара, сочи експертният анализ, цитиран от Би Би Си.
Според вестника проучването общо взето не прави принципно нови открития, що се отнася до Русия, и само потвърждава известни вече неща –
голяма част от средствата, изнесени от федерацията, са получени чрез приватизиране на държавни активи.
За година средният размер на подкупа в Русия се е утроил
Недекларираните сметки на руснаци в офшорките постоянно се пълнят и с укрити печалби от пари, изнесени по-рано и върнати в Русия под формата на чуждестранни инвестиции.
Недополучените данъци са огромни, но „от друга страна, данните са истински добра новина. Светът току-що откри голяма купчина финансови ресурси, от които да черпи средства за решаване на неотложни проблеми“, заяви авторът на изследването Джеймс Хенри, цитиран от руския вестник.
За да бъдат върнати руските милиарди от офшорките, ще се наложат
промени в законодателството.И парите трябва да се търсят първо не от бизнесмените, а от чиновниците, смята депутатът от опозиционната партия „Справедлива Русия“ Иля Пономарьов.
Борбата срещу изтичането на капитали в офшорни фирми е „обречена да продължи вечно, поне защото част от изнасяните средства отиват при самите ‘борци срещу злото’ – чиновници и държавни служители“, твърди обаче независимият бизнесексперт Михаил Козаков.
Подкрепя го и колегата му Сергей Карихалин. „Първо, никой чиновник не се и свени кой знае колко от своето богатство“; второ, има множество механизми, чрез които чиновниците укриват чуждестранните си активи, посочва аналитикът. Според Джеймс Хенри
данъците от укритите активи може съществено да подобрят финансовото положение на много държави.
Икономистът е убеден, че средствата в офшорни фирми са концентрирани в ръцете на по-малко от 10 млн. души, отбелязва „Новие известия“.
Руски експерти проучват данните от анализа „твърде предпазливо“, пише всекидневникът. Икономистът Александър Абрамов изразява съмнение в цифрите – според него е трудно те да бъдат проверени отново. Той обаче споделя извода, че от 90-те насам от Русия са изнесени доста финансови средства.
Допреди години „любими офшорни лелички“ за руснаците са били Кипър и Каймановите острови, а днес „тенденцията се насочва към по-солидни юрисдикции като Великобритания, Холандия, САЩ.
Големият капитал избира реномирани зони“, изтъква Абрамов пред „Новые известия“.
Източник: Vesti.bg
- Писмо от “България”1: „Антиамериканизъм“
Димитри Иванов, в. „Сега“
Резюме. В това писмо казвам, че искам в България да няма „антиамериканизъм“. Но както и протестиращите българи, аз искам невъзможното. Край на резюмето
Сулцбъргър (Cyrus Sulzberger) беше влиятелен сред еврейството в САЩ и най-влиятелният журналист в света. Ако не броим Уолтър Липман (Walter Lippmann), също роден в семейството на немски евреи. Влиятелният Сулцбъргър имаше колонка в „Ню Йорк таймс“ и снимка с вратовръзка. Влиятелният Липман имаше колонка в „Ню Йорк хералд трибюн“ и снимка с папионка.
Нека ми се карат стилистите, че повтарям думата влиятелен. Сега в България стилист значи коафьор. Влиятелни, влиятелни, влиятелни. След Първата световна война Липман се затворил в една стая със сътрудниците си, с цветни моливи и с карта на Балканите. Нарисували границите на България, без Липман да е идвал в България. Сулцбъргър дойде през 1957 г. със сътрудника си Том.
За бюлетина на БТА аз превеждах някои от статиите на Сулцбъргър и на Липман. Другите им статии ги превеждах за българското Външно, щото ми плащаха отделно от заплатата в БТА. Във Външно можеха сами да си ги преведат, но те не можеха сами на себе си да платят хонорар за превод.
През 1957 г., когато Сулцбъргър дойде в София, България отдавна беше „пуснала“ българските евреи да заминат за Израел. Сулцбъргър разговаря с Тодор Живков, който изказа пожелание да се възстановят дипломатическите отношения между САЩ и България. Сулцбъргър нищо не обеща. Само след няколко месеца дипломатическите отношения между САЩ и България бяха възобновени. Не знам как стана. Нито знам защо Сулцбъргър каза на Том: Като не обичаш да пишеш доклади, да не беше ставал дипломат. Можеше да си шпионин и без да си дипломат.
По същото време Липман се ядоса на тайните служби, че го подслушват и написа: „Noli permittere illegitimi“ (да не се позволява на копелетата). Те му отговорили също на латински: „Rebus sic standibus“ (тъй стоят нещата). Което пък Уолтър Кронкайт си го преведе като „That’s the way it is“ и с това изречение завършваше своите вечерни телевизионни новини. Кронкайт също беше влиятелен. В някои скандинавски страни нарекоха телевизионните коментатори „кронкайтери“. Не зная скандинавски езици и не знам дали думата кронкайтери съдържа ирония.
След възобновяването на отношенията със САЩ, понеже превеждах и художествена литература, US дипломатите, главно културните аташета, безплатно ми изписваха книги от САЩ. Някои дори ми даваха идеи какво да преведа и ако нещо в текста не разбирах, те ми го обясняваха.
Тогава България беше най-верният сателит на Москва. Но нямаше „антиамериканизъм“. Имаше въодушевление за всичко от Запад и особено от САЩ:, Louis Armstrong Satchmo Ambassador of Jazz, Гершуин, blue jeans, литература, Хемингуей, Фицджералд. Моите преводи излизаха в стохилядни тиражи и се разграбваха, купуваха се с връзки, книжарките ги държаха под тезгяха или ги продаваха в комплект с непродаваемите книги. Сега се превежда повече, но това има и недобра страна, понеже често пъти недобри преводачи превеждат недобри книги и „американско“ започна да става синоним на простотия, наред с Fast food, молове, бройлери, напомпани с хормони, ГМО, шистов газ.
Във френския колеж учителите ни бяха французи, с изключение на Стефанов по български език и литература. Той настояваше освен „Под игото“ да прочетем и одата „Уилсону“. В тази ода патриархът на българската литература Иван Вазов възпява президента на САЩ Thomas Woodrow Wilson, който отстоял правото на самоопределение за народите в многоезичните империи като Австро-Унгарската и Османската. Стефанов ни учеше да не сме политически фанатици. Целият клас се хилехме как в „Под игото“ чорбаджи Мичо Бейзадето се кара на даскала що казал на децата, че Русия загубила Кримската война. Русия не може да бъде победена, казвал чорбаджи Мичо Бейзадето.
Пък аз сега казвам, че Русия не трябва да гледа на България като на своя Троянски кон в ЕС, че Вашингтон и Лондон не трябва да смятат България за свой Троянски кон в ЕС, за да ускорят разпадането на ЕС, че в трудови войски циганите се ограмотяваха и получаваха занаят, зидаро-мазач, кофражист, оксиженист… Казвам, че спекулантите от Уолстрийт отключиха световна криза. С горчивина казвам, че при правителството на Андрей Луканов планът Ран-Ът (1990г.) разори България и после България бе вкарана в злополучните военни начинания на US-НАТО по света. Някогашният български Pro-US ентусиазъм сега е попарен. Гневим се на банки, на монополи, български, руски, западни, канадски, северноамерикански. Защо си дадохме „Нефтохима“, двата теца „Марица“, двата козлодуйски енергийни блока, защо златото на „Dundee Metals“, защо US летците, като дойдат на съвместна тренировка, даже керосина ние им плащаме, защо български войници отиват на небългарски войни, защо плащаме за US изстребители трета ръка, защо момчетата от Чикагската школа внесоха в България пазарен фундаментализъм и доведоха България до просешка тояга, защо, защо.
Защото ни пееха за демокрация, пък то било: „Money makes the world go around, The world go around, A mark, a yen, a buck, or a pound, Is all that makes the world go around.“ Защото не бяхме толкова прости да не усетим колко е хубав този мюзикъл на Боб Фос, но бяхме достатъчно прости, за да не се усетим, че Иван Костов, „цар“ Симеон и ББ (Бойко Борисов) имат наум мъни, мъни, мъни.
Хеле пък ББ. Пишем се европейци божем. В Тюркменистан, където е забранен „Фейсбук“ и да пушиш на улицата, си имат „туркменбаши“; ние „булгарбаши“, пожарникар с генералска фуражка като на панамския генерал Нориега. Резил.
Заради мъни, мъни, мъни германците на гърците – на ви пари да купите от нас ледоразбивач, подводница, после – bailout, дайте ни вашите острови. Ами кипърският капан, както го нарече Емил Хърсев? Бе то българските банки чрез парламента даже два капана ни заложиха, ама а да видим.
Виновни сме си ние, не друг. Но понеже у нас пробиха не само US бизнес и политически интереси, а и US икономически модели, аз казвам „антиамериканизъм“.
Аз не разбирам думата „антиамериканизъм“. САЩ не е Америка, а част от американския континент. Но в главите на възпитаниците на Харвард, на Йеил, на университета в Мейн, който акредитира „американския“ университет в Благоевград, изобщо в главите на всички US възпитаници и невъзпитаници САЩ са Америка. Дори светът е Америка – ако „San Francisco Giants“ играят с „Detroit Tigers“, това е „World Series“. Макар чe „Detroit Tigers“ не пътуват с правителствен „Еърбъс“ като „Бистришките тигри“.
Не знам какви влизат и какви излизат от разните US училища и университети. На мен и на моите съученици старият ни учител по български и литература, който ни караше да четем „Ода Улсону“, ни казваше: „Телета влизате, говеда излизате.“ Така добродушно го казваше, че не се обиждахме.
Да ви кажа за моя личен „антиамериканизъм“. Аз водех двама US генерали и една жена също в униформа на US-army, но не генералска, а с пагони на майор. Водех ги към площада около храма „Александър Невски“, където гъмжеше от народ. Тълпата възторжено скандираше „Ю-Ес-Ей! Ю-Ес-Ей!“ в очакване да се появи вицепрезидентът на САЩ Дан Куейл. Единият генерал, строен двуметров мъж, като забеляза, че вървейки, аз пуша, ми подаде пакетче „Lucky Strike “ за бакшиш. Идеше ми да го плесна през ръката. Не го направих, разбира се. Фръцнах се и ги оставих. След петнайсетина крачки майорката ме настигна, хвана ме през рамо и ми каза на ухото: „Знаеш ли тайната ни инструкция? Ако в САЩ застрелят президента, да застреляме вицепрезидента Куейл, за да не стане той президент.“ Този виц не го знаех. Спуках се от смях и ми мина пристъпа от „антиамериканизъм“. Каквото и да ми разправят, няма равенство между половете; жените са по-тактични от нас мъжете и е хубаво, че сегашният US посланик в България Марси Рийс е жена.
Оставям моите лични чувства настрана. Боя се, че в България ще се развихри антиамериканизъм, понеже български, US и други крадльовци продължат да бъркат в джоба на доведените до просешка тояга българи. Сега ние имаме временно правителство. Уау, мой лапсус. „Временното правителство“ е правителството от сто дни на Керенски преди революцията в Русия; аз трябваше да кажа „български експертен кабинет“.
Видяхте ли ме как казах „Уау“. Като същински „американски“ възпитаник. Аз като порасна, вместо „Писмо от България“ ще ви пиша „Наратив от България“. Пък вие не ме хвалите, че се американизирам. Ама похвалете ме бе, хора.
Да си дойда на думата. Сегашното временно правителство на България е креатура на дезертьорите. Аз заслужавам порицание. В писмото си на 13 февруари 2013 г. казах „Ледът се пука, господа съдебни заседатели“ и на 20.02.2013 г. правителството на ГЕРБ наистина подаде оставка и дезертира. Дотук добре. Вярно предвидих. Но аз не предвидих, че парламентът ще действа чак до 14 март и в интервала от 20 февруари до 14 март „пожарно“ ще прогласува брониране на грабителите срещу отговорност за грабежите и ограбването на България ще продължи с разните му менки-заменки, концесии от несебърските дюни до Пирин и още далавери. Хем знаех, че е „rubber stamp Parliament“. „Парламент гумен печат“. Законодателстване в 12 без пет казаха някои. Но то бе по-лошо. „A parting kick“. Ритник за довиждане. Сега се кая, че не предвидих този герберски „Parting kick“.
Причините за протестите ще останат. Временното българско правителство и да иска не може да удовлетвори протестиращите; то няма нито ресурса, нито времето, нито световното влияние на Сулцбъргър.
Временното правителство на Керенски не можа да замаже положението, та Плевнелиев и Райков ли. След Керенски дойде Октомврийската революция. Не мисля, че в България ще има революция. Народното брожение ще избие в неразбории и немалко анктиамериканизъм, мисля. Но както рекъл шопът: Я най мразим да мислим.
- Палми Ранчев: Дадоха огромни пари в ръцете на много прости хора
Палми Ранчев. Снимка: в. „Монитор“ Това е пълна комедия Христо Стоичков да е лице на студентите. Та той не е влизал никога в университет. Целта е чрез него да се овладеят част от протестиращите и да се замажат истинските искания на недоволните на улицата. Това каза по Би Ти Ви поетът, писателят и бивш национален шампион по бокс Палми Ранчев.
Според него е абсурдно е да се говори за студентите на Стоичков, защото това е измислена тема. Ранчев предупреди, че в следващия парламент ще влезнат и ще ни управляват хора от последния комсомолски набор. А голямата илюзия е, че хората от улицата, които протестираха, ще имат истинско представителство.
Според Ранчев сценаристите на тези протести са много добри, щом са успели да постигнат целите си – да противопоставят хората, за да могат старите партии и лица отново да си управляват.
Палми Ранчев коментира, че не знае дали има по-голямо зло от това да възраждаме вкуса на чалгата и простотията. Според него моралният проблем е най-големият за българите, а той не очаква след следващите избори нещо в държавата да се промени. Ранчев е скептичен и към хората, които вярват, че могат да се направят нови партии и формации.
Каква партия ще направиш, като нямаш пари. А парите ги раздават пак тези, които и до досега държат партиите. Трагичното е, че никога толкова много пари не са се давали в ръцете на толкова прости хора, констатира още Ранчев.
Източник: Faktor.bg
- Кристин Лагард: Няма причина заплатите в България да са толкова ниски /Бъзикилийкс
Разговор с генералния директор на МВФ Кристин Лагард, Neverojatno.wordpress.com*
. . .
– Все пак, да се върнем в България. Как точно виждате възможно да се реализира това минималната заплата да стане 500 евро – и то още утре?
– Това е въпрос на политическа воля от страна на управляващите и политиците като цяло от една страна, и на ангажираност с проблемите на обществото и държавата от страна на отделния човек, от друга. За целта вие като общество трябва да се обедините и ясно да заявите, че не ще търпите корупцията, шуробаджанащината и алчността да вземат превес над интересите на обществото. Не забравяйте, че понятието република означава общо дело, а демокрация – управление на народа. Виждате ли ги някъде в България тези две понятия, реализирани в техния същностен смисъл?
Първата стъпка, която трябва да направите като общество, за да ви се повишат заплатите, е да се организирате в истински синдикати. Синдикати, които да принуждават държавата да действа, когато са нарушени законите, определящи трудовите правоотношения. Трябва да изградите силни, борбени, масови синдикати. Всеки един трудещ се трябва да се включи в синдикална структура и тези синдикати трябва да се обединят, като противовес от една страна на склонността към корупция на държавните органи, и от друга – на алчността на работодателите за печалба за сметка на работника.
Нима не виждате многобройните организации на вашите работодатели по браншове, обединени на едно по-високо ниво в КРИБ – Конфедерация на работодателите и индустриалците в България. Защо те да могат да се обединяват, а когато вие решите да правите синдикат, или само дори проговорите за това, бивате смачквани и уволнени на часа? Нима не виждате, че чрез тези свои обединения те се договарят какви стъпки да предприемат, за да запазят и увеличат своите печалби и за чия сметка. Договарят се на регионално, браншово и общодържавно ниво какво да е нивото на заплащането в съответния бранш и регион. Не ви ли прави впечатление, че докато говорят за конкуренция в бизнеса, в България почти не съществува конкуренция в заплащането между различните фирми. Че във вашето населено място, независимо къде кандидатствате да работите, заплатите са на едно ниво.
Именно това договарят помежду си работодателите в тези свои организации – те разчитат, че вие нямате избор и дори и да искате по-високо заплащане, няма кой да ви го предложи, и така в крайна сметка ще се примирите с мизерните средства, които ви дават. Те договарят помежду си не само нивото на заплащането, но и условията, които ще ви осигуряват за да работите, доколко да спазват закона и какви действия да предприемат спрямо държавата, за да им позволи да трупат още и още печалби. И така, в един момент държавата от общо дело става тяхна собственост, те трупат печалби, купуват политиците, корумпират чиновниците, рушат държавността. И смачкват в зародиш всеки опит да се обедините. Синдикат за тях е мръсна дума, плашило, което трябва да бъде унищожено. Работникът трябва да работи и да се чувства виновен постоянно, че не работи както трябва. Да се чувства заплашен, че има някой, който веднага би дошъл на неговото място, дори и за по-малко пари.
Колко от вас, които се оплаквате че получавате ниски заплати, колко от вас са чели “Кодекса на труда”, познават правата си и ги защитават? Колко от вас, когато са ставали свидетели на унизително отношение и нарушаване на трудовото законодателство спрямо свой колега, са вдигали глас срещу това? Колко от вас са сезирали държавните органи за нарушенията в своето предприятие – нарушенията, извършвани от вашия работодател, които нарушения са изцяло за ваша сметка, колкото и да си мислите, че не ви засягат? Колко от вас въобще са помислили да се обединят, за да потърсят правата си? Колко от вас са се събирали, за да обсъждат заедно общи действия срещу действията на своя работодател? Колко от вас са потърсили връзка с действащи синдикални структури? Колко от вас вярват, че е възможно заедно, чрез общи усилия, чрез изграждането на синдикални структури, да подобрят трудовото си положение? Но не, вие вярвате в парите, не в общите усилия, и затова ще бъдете поробени.
Вие, вместо да се обедините в една синдикална работническа структура, прехвърляте своята отговорност изцяло в ръцете на политиците, на партиите, като разчитате, че те ще разрешат всичките ви проблеми, докато вие безропотно се трудите за благоденствието на светата пазарна икономика. Нима не виждате икономическите сили, стоящи зад всеки един политически проект? Нима не осъзнахте каква роля ви е отредено да играете в света, където парите са водещата ценност, когато най-нагло ви обясниха за “обръчите от фирми”? Партиите, политиците би трябвало да отстояват интересите на народа, но когато този народ спи и робува, а не следи постоянно действията на тези, които е избрал да осъществят въжделенията му и да ръководят машината наречена държава, тогава този народ става жертва на собствената си апатия.
Кой дава пари на роби? Събудете се, обединете се. Създавайте синдикати, а не партии. Синдикати, които да защитават правата ви, а не партии, които да се борят за правото да ви управляват. В държава без силни синдикални структури всяка една организация, която се стреми към властта, е водена единствено от стремеж да се обогатява. Вие трябва да принудите държавните институции да работят, а това става единствено чрез силни синдикални структури. Думите „стачка” и „синдикати” трябва да са на върха на езика ви във всеки един момент. Вие не сте отделни хора, вие сте общество. Вие не сте просто работници, вие сте колектив. Вашият работодател не ви е господар и не той определя законите в държавата, а вие като част от обществото.
Така че накрая бих искала още веднъж да наблегна на стъпките, които трябва да предприемете, за да повишите жизнения си стандарт. Първо – осъзнайте, че парите не са всичко. Второ – ценете труда, знанията и уменията, които притежавате, а не парите. Трето – вникнете в същността на понятията република и демокрация. Четвърто – бъдете активни граждани. Пето – обединявайте се в сдружения, чиято цел не е завземането на властта, а контрол върху начина, по който тази власт се упражнява. Шесто – изградете силни синдикални структури, СИНДИКАТИ с главни букви, в които да участвате активно. Седмо – познавайте правата си и ги отстоявайте. Осмо – не се страхувайте, но знайте, че за да водите достоен живот, е необходимо да се борите и да понасяте жертви като общество. Девето – СТАЧКА не е мръсна дума, а инструмент да защитавате правата си. Десето – роби или граждани, вие избирате.
– Не сте ли прекалено крайна в изказванията си? Все пак вие сте начело на една от най-големите, ако не и най-голямата финансова структура, а говорите за синдикати, стачки, гражданска активност? Не трябва ли всъщност да подкрепяте идеята за по-малко държава и повече свобода за бизнеса? Не е ли това пътят към повишаването на заплатите?
– Това са пълни глупости на болни алчни мозъци. Какво значи „по-малко държава, повече права за бизнеса”?. Я се вижте – вие имате ли държава? Говоря за държава като реално действащи институции. Цялата ви държавна структура е пропита от корупция – корупция, осъществявана от бизнеса. Ето ви никаква държава и пълна слободия за бизнеса – това е вашата държава! Вашата държава е мечтата на бизнеса – никакъв надзор и регулации, работи се кой както му изнася. Законите са само на хартия, работниците са безправни същества, трудещи се за европейските печалби на работодателите, срещу мизерно възнаграждение, в ужасни условия. Вижте си бизнесмените, стандарта им на живот. Дали отстъпва на европейския стандарт, дали не го превъзхожда на моменти? Вижте си вашия стандарт на трудещи се – уж сте в Европа, а сте някъде в централна Африка. Къде отиват печалбите? За яхти, коли, любовници, партита и забавления на бизнесмените – за вас остава само ниското заплащане, за да сте конкурентоспособни! Глупости, в които могат да вярват само наплашени и прости хора.
Не е ли странно: когато държавата трябва да се бори за по-добри условия на живот на гражданите си, за спазване на трудовото законодателство, за повече надзор над бизнеса, за по-големи данъци, които да отиват за обществена полза, тогава бизнесмените да реват, че е необходима „по-малко държава”? А когато се почувстват заплашени от истинска конкуренция, да искат държавни субсидии и защита? Не е ли странно, че бизнесът иска по-малка намеса на държавата в отношенията си с работника, но когато работникът тръгне да си търси правата чрез стачки, протести и други действия, то бизнесът веднага търчи за защита от същата тази държава?
Ето го истинското лице на тези радетели на свободния пазар и „малкото” държава. Те желаят пълна и неограничена от закони свобода за себе си, те желаят бизнес анархия, но когато вие пожелаете същото за себе си, ви обявяват за терористи, анархисти и врагове на държавата и искат тя да ви постави извън закона и да ви унищожи. Те желаят държавата да им служи и да изпълнява техните желания, а не тези на обществото.
(Със съкращения)
________________________________________*„Всичко написано на тази страница е художествена измислица и не отговаря на действителността.
Съвпадението с реални събития, свързани с действително съществуващи субекти и обекти, носещи същите имена, както героите в изложените писмени текстове, е случайно и неволно. Всеки читател и посетител на тази страница приема безусловно гореизложеното.“ –Обяснителен текст, който следва да се има предвид при всички текстове, чийто източник е http://neverojatno.wordpress.com
- Зеленчуци
Отидох на пазара да си купя някакви зеленчуци. Пуснах се покрай сергиите на разузнавателна обиколка, да видя какви са цените и къде какво предлагат. Заточиха се чушки, краставици, домати, картофи… На всичките продукти продавачите сложили твърди цени за килограм. По едно време гледам на една сергия табелки, на които пише, че продават магистрати. Зачудих се какви ще да са тия зеленчуци. А те подредени, лъскави, апетитни, свежи, да се харесат на купувачите. Попитах продавача какво всъщност представлява стоката му. – Само най-доброто! Ето, районни прокурори, окръжни прокурори, апелативни, върховни, всичко имаме. До тях са съдиите, пак от върховни та до редови. Стоката ми е перфектна! Купувай народеее!
Слушах захласнат рекламата на зеленчуците, а те ми се усмихват. С отворени огромни усти и протегнати ръце, сякаш сами крещят. Купете ни, купете ни… Увереният в качеството на товара си продавач продължаваше: – Хайде, купувайте, апелативен прокурор Христов от Югоизточна България, расъл на слънце. Върховен съдия Дрдонски от Шоплука, радост за всяка трапеза…
Забелязах, че няма конкретни цени. Огледах се, обикновените хора отминаваха тази сергия, дори не се спираха. Но пък се бяха струпали видимо заможни купувачи, които проявяваха сериозен интерес. Опипваха стоката, пробваха, пощипваха, пошляпваха. Чудо! За пръв път видях на пазара да се продават зеленчуци на търг. Да, точно така, който предложеше по-висока цена, той слагаше в торбичката си от деликатесите. Вместо няколко банкноти, всеки щастлив собственик на магистрат подаваше дебел плик. Имаше и такива, които се разделяха с цели куфарчета.
Онемях, едвам се отърсих от вцепенението си и се престраших да попитам един от опашката за какво са им тия придобивки, какво ще ги правят. – Как, какво? Ще натопя когото си искам и ще го вкарам в затвора, ще го унищожа. Себе си ще прикрия да нямам проблеми с храносмилането. С тия зеленчуци мога да опъна чадър над мои авери. Изобщо, каквото ми скимне, това ще си сготвя. Стават за всичко. Веднъж като съм ги купил, мога да си ги ползвам с години. Нямат разваляне. Срока им на годност е вечен.
Слушах, слушах и се възгордях. Обзе ме патриотична приповдигнатост, чак се повдигнах на пръсти. Браво! Браво на тая нашата българска икономика. Я какви неща произвеждаме. Кой каза, че зеленчуците на пазара били само вносни? Я да види целият свят какви хубавци си имаме. Не напразно от стари времена сме известни като зеленчуковата градина на Европа. Това е то. Най-добрите зеленчуци са българските, най-вкусни, пък и най-послушни. Има с какво да се гордеем! Неизбежно нахлу в мен и песничката: “Зеленчуци който не яде, той голям не ще да порасте!” Сладка песничка.
Ивайло Зартов, Ivailozartov.org
- 40% младежка безработица в България
Реалната безработица сред младите хора е над 40 процента, заяви Димитър Бранков, заместник председател на Българската стопанска камара.
Младежката безработица надхвърля 30% и заедно с обезкуражените лица този процент надхвърля 40, уточни Бранков. Реалната безработица сред всички лица в работоспособна възраст надхвърля 18 на сто. За БСК проблем номер едно на икономиката продължава да бъде именно безработицата, пише БГНЕС.
В ЕС сме първенци по ръст на единичните разходи за труд и по нарастване на реалния ефективен валутен курс и двата показателя дефинират загуба на конкурентоспособност, коментира още Бранков. Той припомни, че БСК не подкрепя идеята за въвеждането на секторни минимални работни заплати. „Няма как да се съгласим по административен път това да се случва, това означава да отворим комитет по труда с постоянно анализиране на много индикатори в рамките на отделни икономически дейности. Апелираме за повече прагматизъм и реализъм за това от какво имаме нужда в момента“, заяви Бранков.
Той участва в конференция на тема „Тенденции на пазара на труда и възможности за прилагане на гъвкави форми на заетост“, организирана от Центъра за икономическо развитие. В ЕС сме на последно място по гъвкави форми на заетост, подчерта той. Докато в ЕС заетостта на намалено работно време през 2011 година е била 19,5%, в България този процент е 2,4, наетите на втори трудов договор средно в ЕС са 3,8%, а в България – 0,4%.
Източник: Dariknews.bg
- Протести пред ЦИК с тъпани и черешопо топче
С пукване на черешово топче и звук на тъпани премина обединеният протест пред Централната избирателна комисия в София. Протестът се състоеше от три обединени лъча на група протестиращи и пред ЦИК се събраха над 200 души. Почти всеки от тях обаче развяваше национален трибагреник.
По време на протеста на няколко пъти бе споменато името на футболната легенда Христо Стоичков, който беше обявен от един от протестиращите – Димитър Несторов, за „срам за българския спорт и купен от бившия депутат от ГЕРБ Емил Димитров“.
Янаки Ганчев от Движението на протестиращите от Орлов мост обяви, че протестиращите ще продължат и утре пред ЦИК, но с цел упражняване на натиск за пускане в експлоатация на 4-ти блок на АЕЦ „Козлодуй“.
Един от протестиращите – Мирослав Паскалев-Зорец, участващ в гражданските протести от началото на борбата срещу промените за паркирането в София, призова за разбиване на всички монополи и създаване на единствения възможен естествен монопол – този на гражданите.
Десетки протестиращи граждани затвориха главния път Варна-Русе край Шумен.
Очаква се пътят да бъде блокиран около 15 минути, обявиха организаторите на протеста.
Палатковият лагер пред община Варна, където тече гладната стачка на Младен Живков. Снимка: БГНЕС Около 150 души се събраха пред община Варна за поредния неделен протест. Младен Живков, който започна гладна стачка в петък вечер в гpада, е в добро здраве, въпреки студа в палатковия лагер пред общината, където тече неговия протест.
На палатковия лагер пише: „Явно ние, българите, нямаме друг избор, освен псевдо-демократично щастие! Назад към него! Те пак са тук! Те знаят как. Те могат… Айде да пасем!“.
Протестиращи залепват некролози по стълбовете пред общината, които гласят: „Помен! Днес се навършват 40 дни от кончината на партиите. Не се връщайте никога!“. Издигнати са плакати с надписи: „Народен съд за виновниците за тази национална катастрофа!“, „Пази, Боже, сляпо да прогледа. Това са нашите избраници“. Грамадата от камъни в памет на запалилия се Пламен Горанов пък продължава да расте и вече е придобила човешки ръст.
„Втори ден гладувам. Обявих гладна стачка, тъй като искам депозиране на оставката на всички общински съветници. Макар че в петък ми предложиха сумата от 10 хил. лева да прекратя палатковия лагер и гладната стачка. Искам утре моето дете като тръгне по улиците из центъра, да ходи с гордо вдигната глава, а не да каже: Тази мърша моят татко ме предаде с 10 хил. лв.“, заяви Живков.
Протестиращи граждани в Добрич се включиха в подписка за участие в предстоящите парламентарни избори,
други обявиха, че остават на улицата. „За нас изборите с този Изборен кодекс ще бъдат нелегитимнии няма да участваме във вота“, заяви на поредния протестен митинг днес Пепа Рашева от координационния център на протестите.
„Налага се да бием политическите мастодонти по техните правила и да променим системата отвътре като влезем в Народното събрание“, каза на протестния митинг Ивелин Иванов, координатор за региона на „Демократична гражданска инициатива“.
По неговите думи с регистрацията на тази партия и в Добричкия многомандатен район ще бъде сформирана кандидат-депутатска листа. Всеки, койтое човек със сърце, имаме му доверие и не е от казионните партииможе да ни представлява в бъдещия парламент, поясни Иванов.
Протестният митинг изпрати открито писмо до главния прокурор с искане да бъдат проверени всички концесионни и приватизационни договори в региона, сключени в годините на прехода, и, ако има нарушения, виновните да бъдат разследвани.
Протестното шествие мина през Централния кооперативен пазарв знак на солидарност с търговците, които искат намаляване на наемите, и се отправи към Съдебната палата и сградата на електроразпределителното дружество „Енерго-Про“.
Източник: Vesti.bg
- Легия „Антимафия“
Легия „Антимафия“ пита ГЕРБ има ли връзки с Каратиста
.
Интервю* на Владимир Йончев с Петър Якимов, Оffnews.bg
.
Петър Якимов е един от лидерите на студентските протести през 1997 година. От 2007 година е говорител на Българска легия „Антимафия“, която се опитва да противодейства на корупционните практики в държавните институции и редовно подава сигнали за действия или бездействия на отговорните институции, както и от липсата на воля в управляващите през годините, независимо от техния цвят, за решаване на натрупаните проблеми в областта на ефективния контрол по границите и митническата политика.Легията е първата и единствената досега, която каза кои са хората с прякори в митниците.
.
– Г-н Якимов, в последните дни се заговори за нов път на наркотиците. Вие имахте няколко медийни изяви, в които обяснихте, че наркотиците влизат през битума, който е суровина за строежа на магистралите. Каква точно е схемата, как става това?
– Както Вие правилно уточнихте, с битума се строят магистрали. Той пристига на блокчета. Вътре в самите блокчета, преди да бъде натоварен в кораба, в част от тях се вкарва наркотик. Обикновено пратките са между 200 и 700 кг чист хероин, който е с чистота 99. Пазарува се от Иран, тъй като Иран е най-големият производител на битум. Тук блокчетата се разбиват, хероинът се разрежда до чистота 60% и заминава към Европа.
– С кораби или с камиони пристига в България?
– В зависимост от начина на спедиция, по принцип по-безопасно е с кораби. Хората, които се занимават с тази дейност, знаят в коя част от доставката, грубо казано, в кое от кубчетата има наркотик. Разтоварват кораба, отделя се частта от пратката, в която има наркотични вещества, тя отива до съответното депо, там се вади хероинът, той се разрежда до чистота 60%, товари се на камиони с българска или европейска регистрация и продължава за дестинация Европа. Дестинацията почва от Австрия и завършва в Англия, в зависимост от това кой е крайният получател. Най-големите пратки в момента отиват за Холандия, която ни прави пречки за Шенген.
– Доста странно.
– Странно, но е факт. Ще ви кажа още един случай – хашишът, който заловиха господата от ГДБОП с Флоров и Цветанов, също бе предназначен за Холандия. Той бе 17 т, а това е достатъчно голямо количество за каквото и да е наркотично вещество. Там е 100% доказано, че дестинацията е Холандия.
– Доколкото знам, официалната статистика сочи, че в последно време трафикът на наркотик е намалял в много десетки пъти?
– Няма такова нещо като намаляване на трафика на хероин, поради простата причина, че България се намира на пътя на хероина от векове. Два са основните пътища – единият е през България, независимо дали ще мине през Турция или през Грузия и ще влезе при нас през ферибота; другият е през бившите съветски републики – Русия, Украйна, но там в последните няколко години има политически проблеми. Така че не само, че не е намалял, но се е и увеличил. Ние тук говорим за големи количества хероин, които са предназначени за транзит към цяла Европа.
– Поне в статистиките на гранична полиция трафикът е намалял.
– За миналата година имаше задържани 600 гр кокаин, а за тази година има задържани 0 гр амфетамини. Това не означава, че България не произвежда и не изнася амфетамини, или че в България хероинът не се намира по-лесно от хляб.
– Какво е обяснението? Официалното обяснение на властта е, че каналите на наркотиците са пресечени?
– А Вие какво очаквате, да Ви кажат, че ги пускат контролирано ли?
– Има 2 варианта – или са много некадърни граничните власти и нищо не хващат, или има контролирани канали.
– Да обясним на читателите какво значи контролирани канали – не контролирани от държавата с цел да бъдат хванати, а контролирани от определени хора на високо ниво в митниците или МВР и съответните хора, които винаги са близо до управляващите, независимо за кое правителство става въпрос. Това е контролиран канал в лошия смисъл на думата.
– А знае ли се кои са тези хора, Вие споменавате едни прякори?
– Прякорите и имената, които споменаваме, ги споменаваме от две години за въпросните хора. Предишните при предишните правителства – Цайса и Марадона, също сме ги споменавали. И никое правителство досега не е излязло да каже „вие сте прави“ или „вие не сте прави“ и никой, колкото и подробно да сме ги описвали, не се е обадил да ни осъди и да се познае. И така ще бъде и при следващото правителство, независимо кое е то.
– Какъв е проблемът, защо се говори с малки имена и прякори, даже съм забелязал, че и вътрешният министър използва малки имена и прякори, когато става въпрос за…
– Ние говорим по този начин, по който вътрешният министър Цветанов си направи предизборната кампания през 2009 г. Обясняваше, че двама големи бандити, единият по прякор Марадоната, а другият – Цайса, ще влязат в затвора, когато те дойдат на власт. И ние понеже знаем кои са тези хора, дори и двамата ги познаваме лично, знаем, че не бяха подведени под отговорност, нито са били следствени.
– Как живеят тези хора сега?
– Единият е щастлив милионер в Гърция, другият е щастлив земеделски производител на домати в Сандански. Единият, понеже се занимава с правни въпроси, води дела на повечето от уволнените и съкратени митнически служители по времето на Ваньо Танов. И понеже е професионалист, има успеваемост 90%.
– Кои са хората, които смениха Марадоната и Цайса?
– Ние имаме редица изяви, в които винаги споменаваме няколко имена. Едното е името на Каратиста, другото е името на Бърборкото, името на Светльо Белото, има и един нов герой Ванко.
– И какво правят, кой е най-интересният и най-високо в йерархията?
– Горе-долу те твърдят, че работят за едни хора, за ръководството на нашето управление – независимо дали ще ги наречете Цветанов, Борисов, ГЕРБ – това е въпрос на риторика.
Техният бизнес е от осигуряване на патрони за ловните дружинки на ГЕРБ до трафик на наркотици, рекет, организирани престъпни групи с цел побои, организирани престъпни групи за контрабанда и всичко, от което се печели пари. Светльо Белото, например, се е специализирал в пране на пари и проституция. Това е единственият, когото Цветанов от две години не успява да залови, въпреки че офисът на Светльо Белото е на по-малко от 300 м от офиса, който последно бе ударен от Цветанов и ГДБОП с твърденията, че е публичен дом.
– Твърдят, че работят и лъжат, или наистина работят?
– Не само, че твърдят, че работят. Ние сме достатъчно убедени в това, което изнасяме. Не забравяйте, че аз съм донесъл записа в съответната телевизия (става дума за телевизия „Алфа“, участието на Петър Якимов можете да видите ТУК) и аз гарантирам истинността на този запис.
– В този запис не се разбира дали тези хора говорят, за да злепоставят властта, или наистина те са точно мафиотите, които въртят каналите.
– Аз бих се измъкнал от този Ваш въпрос така – попитайте ги тях. Аз съм Ви донесъл един запис и съм Ви преразказал това, което те говорят. Двамата човека в записите ние ги познаваме лично, готови сме да ви дадем истинските им имена и ЕГН-тата. Просто единият човек е пострадал неколкократно физически, както и неговото семейство, и той няма нищо общо с тази схема. В записите се чува, че се опитват да го натискат. Другият човек го познаваме като организация има-няма от 2000-та година.
– В каква светлина го познавате?
В светлината, че той твърди, че е близък до премиера и до зам.-премиера Цветанов. Затова разполагаме с хора, които са готови да дадат показания, но пред новия главен прокурор.
– Колко близък? Виждат се, чуват се, работили са заедно?
– Два пъти в седмицата да пият бира според Вас достатъчно близко ли е?
– Даже прекалено близко. Какво амплоа има в цивилния живот?
– В момента е щастлив безработен пенсионер и се води на неофициална заплата при една от най-големите групировки, за която ние твърдим, че има по-голямо влияние в страната от самия премиер.
– Кой може да е този човек, който да има повече власт от Бойко Борисов?
– Да Ви го кажа с прякор или с име и прякор?
– С каквото може.
– Пашата се казва.
– Този човек е на щат при Пашата?
– Поне той така твърди пред нас. Аз не съм виждал разписка за възнаграждание или получен хонорар. Не мога да Ви представя и фактура за покупко-продажба на наркотични вещества. Ако Вие можете да ми предоставите, с удоволствие ние ще поемем случая.
– А тези пари, които влизат през наркотиците, какъв е пътят им оттук нататък?
– Няколко са вариантите. Да уточним, че вече не си представяме едни куфарчета, които се носят по едни централи, както беше твърдението 1997-1998 г. или 2004-2005 г. Всичко минава през банкови преговори и офшорни компании. Предпочитаните офшорни зони за мръсните пари са в арабския свят, не знам по какви причини, може би режимът е по-лек. После минават задължително през друга офшорна и след това се връщат към компании, които са регистрирани в ЕС, в полуофшорни зони, каквато е Люксембург, и оттам минават към определени банки като чуждестранни инвестиции. С част от тях директно се купуват недвижими имоти като хотели по зимните ни курорти, хотели по морето. С друга част от тях – ще Ви прозвучи много скандално, но аз съм длъжен да го спомена, се купуват електронни медии.
– Електронни медии с пари от наркотици?
– Пак ще ви го повторя – с препрани пари от наркотици. Ако видите всички медии в България, те не са собственост на български фирми. Те са собственост на офшорни компании. Един прост въпрос – толкова ли е тайно кой притежава телевизия или радио, или интернет сайт? Не виждам защо винаги трябва да играем през офшорни зони или съсобствеността на съответните български медии е с акции на приносител. Според мен не е незаконно да развиваш телевизия и не е престъпно да си журналист.
– Аз си задавам друг въпрос. Вие, една неправителствена организация, знаете, че на върха на тази пирамида е някакъв човек на име Каратиста, знаете го кой е, знаете му имената. Защо държавата не го знае?
– Държавата го знае. Нашето правило е, че преди да се обърнем към медиите, сме уведомили компетентните служби. В случая това са прокуратурата, ГДБОП и ДАНС. След като сме ги уведомили и сме преценили, че е минало достатъчно време – повече от една година, и няма никакви резултати, за нас това означава няколко неща. Или някой не иска да си свърши работата, или престъплението е достатъчно сериозно и изисква още дълго време, но проблемът е, че този мандат свършва.
Значи компетентните органи имат от повече от година сигнал, в който са вкарани трите имена на човек с прякор Каратиста, който се занимава с наркотрафик. И досега няма отговор от компетентни органи, че сме в грешка.
Компетентните органи имат множество сигнали от нашата организация в периода от октомври 2009 г. досега, в които са описани множество лица. По част от тях не само са взети мерки, а се е пристъпило и към арести. Не говорим само за наркотрафик.
– Какво значи това? Че е започнал е да се разплита каналът?
– Има арести и съответно хората са получили обвинения, но тъй като това е дълъг процес още няма влезли в сила присъди, говорим за това управление. За по-голямата част от сигналите реализациите са от специализираната прокуратура. Да обясним какво значи това – специализираната прокуратура се занимава изключително с организирани престъпни групи и тежки криминални престъпления. Тук не говорим за случаите, когато някой е откраднал 20 лв. от бабата. Говорим за случаи, в които поне трима души са се събрали с цел – да ощетят държавата или да нарушат закона.
– А срещу лидерите, които са на върха на пирамидата, нещо прави ли се?
– Във всички наши сигнали ние описваме цялата схема на престъпната група. От естеството на престъплението до организаторите, до начина на извършване на престъплението, до изпирането на пари и до това къде са тези пари, къде са вложени. Искам да е ясно едно – когато човек прави дадено престъпление, единствената му цел са парите и влиянието. Изкарваш повече пари, почваш да купуваш влияние с целта това влияние да ти донесе още повече пари, и то обикновено завършва с участие в политическия живот.
– Тоест компетентните органи имат много схеми от вас и при по-дребните са постигнали резултати?
– Не, компетентните органи са постигнали резултати и при големи схеми по определени практики, свързани с наркотрафик и корупция. За същите успоредни практики, където твърдим, че са свързани с управляващите, резултат още няма. Това не означава, че тези разработки са прикрити. Твърдим, че е минало достатъчно време, за да получат реализация. Освен това законът е такъв, че ако сигналът ни не е верен, ние трябва да получим известие от прокуратурата. Имаме някои известия от прокуратурата, които посочват, че нашите сигнали не съдържат нарушения.
– Разработката не е приключила и от това следва логическото обяснение, че компетентните органи работят по сигнала за човек, който се среща два пъти седмично с премиера.
– Може и така да го формулирате. В това, че се среща два пъти седмично с премиера, няма нищо престъпно. Престъпно е, когато въпросната личност събира пари от наркотрафик, занимава се с побоища, изпълнява държавни поръчки през корупционни практики, контролира банкови парични потоци, настъпващи през Европа към България и твърди, че са свързани с висшето обкръжение на ГЕРБ.
Или службите продължават да работят сигнала, или са го „вдигнали на трупчета“ и чакаме по-добри години.
– Какво значи, че са го вдигнали на трупчета – чакат да дойде времето, когато няма да има политически чадър?
– Такова е законодателството в България. Една разработка може да не приключи за една година, а за десет със същия неуспех, с който може да приключи и за една седмица. Защото имаме и такива случаи. При престъпления, които трябва да се разследват за повече от една година, като пране на пари, ние имаме отговор за 20 работни дни, че нашият сигнал не съдържа данни за престъпления. А схемата е класическа от всички учебници за пране на пари.
– Преди няколко дни в „Телевизия Алфа“ пуснахте един запис, в който едно лице, за което твърдите, че е високо в йерархията, коментира друго лице, за което твърдите, че е още по-високо в йерархията на контрабандните канали. Какви са тези хора?
– В телевизия „Алфа“ пуснахме само една малка част от разговора – 20 секунди. Целта на този запис не беше да направим нещо жълто, а да илюстрираме самите хора на ГЕРБ с какъв цинизъм обясняват начините, по които работи върхушката на ГЕРБ. Имената на двамата човека са в организацията ни, ще ги предоставим и на Вас. Не сме ги казали официално, защото сме подали сигнал и чакаме службите да работят. За да не останете с грешно впечатление, че това е най-силната част от записа, ние сме Ви донесли още няколко части от записа. В тях става ясно как същото лице коментира, меко казано, ужасяващи неща. Искам дълбоко да подчертая, че носим записа, за да видите какво самите гербаджии твърдят за ГЕРБ.
– А сигурни ли сме, че този човек е от ГЕРБ?
– Този човек го познаваме от 10 г. и сме абсолютно убедени, че е близко до премиера.
– Човекът, който разказва или този, за когото разказва?
– И двамата.
– Само да припомня записа от „Алфа“: Там говори човек на име Ванко, който е какъв?
– Който е един от обкръжението на премиера, по неговите думи. Имаме човек, който е готов да даде свидетелски показание пред прокурор и разказва с какво се занимава друг човек, който пак е близко до премиера. Това са негови думи, не са наши твърдения.
– Значи решението на това е да се разбере какво е мнението на премиера, дали ги познава тези хора и дали наистина са му толкова близки.
– Ако единият от описаните от нас хора в действителност по някакъв начин е обвързан с държавата като представител на енергийна фирма, ако е бил в парламента, това наистина е притеснително.
А ако човекът, който твърди това е излъгал, той би трябвало да понесе наказателна отговорност за думите си.
– За клевети към човек, който е представител на държавата?
– Да. Или да излезе и да каже „аз се напих, излъгах“, няма проблем. Човекът, който е правил записа, е готов да даде свидетелски показания. Не му казвам името, защото той вече е пострадал физически, за което е подал сигнал към компетентните органи.
Да ви кажа, той не е единственият запис, те са над 40, но ние няма да правим жълтини. Но когато идва при мен един човек, който казва „знаеш ли, че ГЕРБ държи прокурори, съдии, служители на МВР на заплата“, като под заплата разбираме нерегламентирани плащания, за мен това е притеснително и заслужава обществото да знае за тези твърдения.
– А има ли натиск срещу вас за тези твърдения?
– Когато е имало натиск, своевременно сме подали сигнал към съответната служба.
– А тяхната реакция каква е?
– Тяхната реакция до този етап е, че работи.
– В излъчения от „Алфа“ запис има една много интересна реплика. Записаният Ванко твърди, че човекът, за когото говори и за когото вие казвате, че е на върха на пирамидата, е 50% мафия и 50% държавен служител. Това какво означава, че отиват някакви отчисления от трафика към държавата или…?
– Човек, който работи за мафиотска структура, е официален представител на държавата в съответните предприятия. Имаше и твърдение в записа, че той работи и за Бойко. Какво означава това? Или работи като мафиот за Бойко, или работи като представител на държавата, но той, всъщност, е мафиот. От 8 до 17 ч. защитава интересите на държавата, а от 17 до 8 ч. той си е просто мафиот. Но когато той е представител в стратегическо предприятие за държавата, това за мен значи, че мафията вече е влязла в държавното управление. Думичката мафия означава точно това – срастването между държавното управление и мафиотски структури.
– А в данните, които сте дали на компетентните органи, описано ли е, че той е представител на държавата в тази и тази компания?
– Компетентните органи имат това, което им е необходимо – три имена, ЕГН, мобилен телефон. Това не са само тези въпросните трима души, а 40 човека на различни нива в държавни предприятия или в държавни институции. За част от тях има готови реализации, които вече приключиха, за други нямаме реализация. Имаме два отговора, единият от прокуратурата, другият от специализираната прокуратура, за които се твърди, че в нашите сигнали няма извършени нарушения. Ние продължаваме да твърдим, че това не е точно така.
– В записа се твърди още, че те са помагали на ГЕРБ за изборите. Какво означава това?
– Трябва да попитате човека, който го твърди. Аз мога да ви кажа моето тълкуване.
Намирам едни пари, които отиват в предизборната кампания на ГЕРБ. Там има едно уточнение „ама те са истински“. Хубаво, сигурно са истински.
Следващото твърдение е: И те сега му се отблагодаряват. Аз това питам – как точно му се отблагодаряват?
Има твърдение, че при въпросния човек и въпросната партия половината ДАНС, половината ГДБОП, половината съдии са на заплата. В смисъл, че ГЕРБ явно са добър работодател, аз така го разбирам. Може да се занимават със социална дейност – ГЕРБ да подпомага бедните държавни служители.
– А тези пари, които са били за изборите за ГЕРБ, как са влезли. Официално, неофициално?
– Трябва да питате човека, който го твърди. Ние просто искахме да покажем на обществото човек близък до ръководството на ГЕРБ, от самия ГЕРБ, какви коментари дава пред нас, образно казано. Ние не сме се събрали да играем табла, той знае с кого разговаря.
–––––––––––––––––––––––––––––––
* Интервюто е излязло в Offnews.bg преди три месеца.
- Пътеводител към детското образование в Америка (Част 1)
Десет света, които могат да Ви помогнат да изградите план за действие и да Ви спестят време и пари
Здравейте приятели! Днес съм настроен и много въодушевен на вълна „образование“, и съм подготвил първата от две части, със съвети на тема откъде да започнем и какво трябва да знаем, за да изучим децата си в Америка. Това е една много обстойна тема и за краткото време, което можем да й посветим днес, ще се опитам да бъда напълно точен и изчерпателен. Надявам да продължавате да задавате така интересните си въпроси на директния ми телефон и електронната ми поща, която ще намерите в края на статията.
1. Спестяването за вашето пенсиониране е по-важно от спестяването за колеж на детето Ви.
Колкото и егоистично да Ви звучи това, погледнато от стриктно финансова гледна точка, то е истина. Вашите деца ще имат възможността да добавят пари за образованието си от различни източници, което не винаги се отнася за Вас и за времето, когато ще се нуждаете от доход, а няма да имате тази физическа възможност да работите толкова, колкото го правите в момента. Замислете се върху това и балансирайте спестяванията по тези две направления според приоритетите си. Не жертвайте спестяванията си за пенсиониране, те никога не са излишни!
2. Колкото по-рано започнете да спестявате за образование на децата си, толкова по-добре!
Често се срещам с хора, които имат деца, които са в детската градина или тъкмо са започнали да ходят на училище, и виждам, че много от тях нямат нужната информация относно тези спестовни сметки и ползата от тях. Когато ги попитам дали са започнали да спестяват за образование, те почти „в един глас“ казват, че според тях е „твърде рано“ за това, което е в голям контраст с истината. Според много финансови експерти най-правилното време да се открие тази спестовна сметка е ВЕДНАГА след раждането на детето. Ето и един пример – спестяването дори само по $100 на месец за 18 години ще възвърне $48,000 спестени, което включва и лихвата, която измерваме средно на 8%, а в много от случаите е дори по-голяма от този процент. Никога не е късно да започнете; всеки изминал ден Ви струва пари и лихви по потенциалните заеми, които може да се наложи да вземете.
3. Акциите са най-добрият избор за Вашето образователно-спестовно портфолио.
С темповете, които растат цените на учебниците и таксите за висшите учебни заведения, можем да кажем, че най-доброто Ви спасение срещу инфлацията са инвестирането във фондове, които съдържат най-вече акции. С течение на времето, когато детето Ви отрасне и времето за използването на тези пари дойде, ние можем да изградим стратегия, при която да изместим част от акциите в бондове и ценни книжа, които ще намалят риска и увеличат сигурността на вече събраните пари.
4. Не се стресирайте, никой не очаква от Вас да съберете цялата сума за 4-годишното образование на детето Ви.
Федерални, щатски и частни заеми и стипендии могат да изградят един комфортен мост между събраните вече от Вас пари и задълженията по покриването на останалата част от образованието на детето Ви. За хора с по-малки доходи също има програми, които могат да помогнат. Нека не забравяме, че нашите деца се славят като едни от най-интелигентните в света и също могат да кандидатстват за стипендии за отличници.
5. С взаимните фондове (mutual funds) спестяването и инвестирането за образование е простичко.
Инвестирането във взаимни фондове е най-правилната стратегия, що се отнася до спестяване за образованието на Вашите деца. Единственото нещо, което се изисква от Вас, е да намерите половин до един час от свободното си време, в което да седнете със специалист по спестовни сметки за образование – нещо, с което самият аз се занимавам вече повече от седем години, и да направите сметка по колко можете да заделяте всеки месец за образованието на детето си. Оттам нататък Вие можете да се облегнете спокойно и да се наслаждавате на времето, прекарано със семейството си, докато аз и моите колеги следим отблизо какво става със спестяванията Ви – и когато дойде време за радикални промени в стратегията или стоковата борса, да Ви съветваме и напътстваме. Не е толкова сложно, нали?
Ако намирате информацията за полезна, чувствайте се свободни да я разпространявате сред приятели и познати, които също биха искали да знаят как могат да спестяват по-ефикасно за образованието на децата си.
Специално за читателите на вестник „България Сега“ и наши сънародници отварям два дни за БЕЗПЛАТНИ консултации в моя офис, който се намира в Des Plaines, IL. Дните, в които ще можете да си запазите такава консултация, са всяка събота между 9am – 4pm и всеки четвъртък от 9ам – 8pм. Надявам се това да помогне на много от Вас с въпросите, които бихте имали.
Надявам се, че днешните съвети ще Ви помогнат да намерите финансовите си приоритети и ще Ви насочат в правилната посока. Ако имате въпроси, коментари и идеи към мен, с удоволствие бих ги отговорил на личния ми телефон – 224 522 2413 или на електронната ми поща – [email protected].
Ангел Сапунджиев,
в. „България Сега“
- Символ (не) верую: Икономика на протестите – отвъд текущия дневен ред
Илиян Василев*, в. „24 часа“
.
Признавам, че поради професионални изкривявания и вероятно натрупания житейски опит, в това число разочарования, не вярвам на бланкетни тези „горе – долу“, „ляво-дясно“; още по-малко на месии, които обещават да ме отведат бързо или безплатно до „спасителния“ бряг.
Не вярвам в революции и на революционери, защото зад високите идеали и фасади почти винаги се крият корист и интерес, които вместо да увеличат, отнемат богатство, свобода и лични перспективи. Най-често се прикрива и обикновената Посредственост, която не може да прогресира освен в условията на извънредност – т.е. на революционна ситуация, на мътна вода и на лов на вещици.
Не вярвам, че някой може да говори от името на Народа, защото народът е многолик и разнопосочен, поради което вместо едно, има много и различни лица с противоречащи си мнения. Улицата също е пъстра и многоцветна – не говори с един глас, но винаги се отличават гласовете на откровени тоталитаристи или анархисти.
Не вярвам, че трябва да се отнасяме безкритично към новата легитимност, която дават социалните мрежи. Не вярвам, че Мрежата може да замести демократичните институции и санкцията на изборите, чрез която всеки виртуален лидер може да стане реален – в дискусия с опоненти, чрез аргументи и най-вече свършена работа – дълго време преди изобщо да бъде в правото си да поиска нещо от избирателите или да представлява техните интереси.
Не вярвам, че дефиницията за факт следва да бъде всяко нещо, което се появи в Интернет. Човечеството и отделният човек винаги ще имат нужда от доказателства и проверка за легитимност и достоверност на носителите на тези факти. Всеки път, когато Ви обещават светло бъдеще, погледнете към обещаващия и си задайте въпроса – какво губи и какво печели лично той или тя, какво е правил досега, какъв е процентът на изпълнените обещания? Защото в огромното мнозинство от случаи новите месии не рискуват нищо в персонален и професионален план, нямат никаква предистория на обещано и изпълнено, винаги рискуват с обществени ресурси и обръщат с главата надолу веруюто на Левски – ако печелят, печелят предимно те, ако губят – сметката се плаща от народа – като потребители или данъкоплатци.
Не вярвам, че протестиращите имат моралното право да искат от Държавата да преразпределя в тяхната полза или в полза на социални групи, които те посочат, като се заобикалят демократичните процедури и конституционните разпоредби.
Скоропалителните решения, които не са преминали през механизмите за проверка за баланс на интереси и оценка за въздействие , завършват с хиперболизирани и вероятни близки ползи, но със сигурни загуби в дългосрочен план.
Не вярвам, че който и да е от нас преди да е дал, може да иска да вземе и да поставя условия към Обществото и Държавата.
Вярвам, че нямам моралното право да искам промяна от Света около мен, преди да съм потърсил причините за неудовлетвореност вътре в себе си. Отказвам и правото на хора, които имат претенции да ме водят към своите идеалистични висини, преди да съм решил уравнението на материалното си благоденствие. Това ме отличава от революционерите, които искат да променят Всичко и Сега, като постоянно насочват прожектора на общественото внимание към макроистини и морални правди, но рядко предлагат нещо конкретно, прагматично и реализуемо. Забелязали сте, че общият знаменател на повечето искания е „да изхарчим“ или „да преразпределим едни пари“.
Революционерите, които се самонаричат „будните“, рядко преценяват последствията на своите действия и препоръки – говорят за абстрактния човек, за Народа, а не за конкретния пенсионер, учител, работник, служител с неговите болки, терзания и мечти. Революционерите винаги отсъстват, когато плановете им рухнат и трябва да се плаща сметката. И този път ще потънат обратно в Мрежата, така както са се появили. Подобни „революционери“ се взират „под лупа“ в чуждите грешки – в това число и тези на чуждите компании, но забравят да видят гредата в родните ни патриотични монополи и техните външни партньори.
Не вярвам, че има кратък път към благоденствието и щастието извън това да преуспеем заедно, като работим по-дълго, по-упорито и по-качествено от по-богатите от нас; като се отваряме повече към света и се ползваме от възможностите на глобализацията; като ценим това което имаме и се стремим да имаме повече от това което ценим. Не вярвам, че протестите отвъд полезната първоначална съзидателна деструкция, ще увеличат брутния вътрешен продукт, приходите в хазната и личното ни богатство. Нито пък ще решат устойчиво проблемите с цената на електрическата енергия или на парното, защото те се определят от пазарни фактори и от действията или бездействията на ангажираните публични и корпоративни управленци. И тук се иска мотика, а не молитва.
Не вярвам, че трябва да флиртуваме с протестиращите – това не е в тяхна и наша полза. Стига се до там, че медиите и телевизиите превърнаха протестите в някакъв нов реалити формат, с предавания „на живо“ от всяка точка, където зрителя губи представа кой кого организира. Малцина са тези, които се осмеляват да кажат трудната истина в очите на обществеността, а именно, че намаляването на цената на електрическата енергия е временна анестезия, която отлага, но и задълбочава проблемите в енергетиката и утрешните сметки ще бъдат още по-високи. Цената ще платим или като потребители през сметките, или като акционери в дружеството „България“ АД когато с изненада установим, че от стойността на активите на БЕХ, НЕК, Булгаргаз или Топлофикация са изчезнали няколко милиарда или стотици милиони лева.
Не вярвам, че промяната може да стане без реформи и без саможертвата на реформаторите. Защото се изисква хирургическа намеса с болезнени за обществото реформи, които ще „изгорят“ тези, които ги правят – и като политици, и като професионалисти. Тепърва ще усетим тежестта на удара от оформянето на похарчените средства по АЕЦ „Белене“ като счетоводни загуби в баланса на НЕК. Този дълг може да се рефинансира през БЕХ чрез облигационен заем или по друг начин, но проблемите с липсата на инвестиции за модернизация, за преструктуриране и усилване на конкурентноспособността на отрасъла, за да оцелее в условията на либерализиран енергиен пазар, ще си останат.
Вярвам, че призивите за национализацията на ЕРП вместо да подобрят, ще влошат положението. Колкото и да се притискат до стената ЕРП-тата и да се свива техния дял в крайната цена на електрическата енергия, който от 16% средно през 2008 година падна до 5-9% през 2013 година, за да се спасят компаниите нагоре по веригата – НЕК и ЕСО или от зелените енергии – неизбежно ще трябва да се затварят мощности, да се намалява добивът на въглища, да се освобождава работна ръка, да се вдигат цени. Нима очаквате друго от либерализацията на енергийния пазар или лавинообразно нарастване на сумите, които се плащат за разполагаемост на електрогенериращи мощности, вместо за ползване на активна енергия?
За това никой няма да Ви говори по време на изборите. Вместо това ще се правят обещания и ще Ви приспиват с революционна реч.
Вярвам повече на думите и съветите на падналите, в това число и от власт, на разочарованите, на тези, успели да се изправят, без „памперсите“ на днешна и предишна Номенклатура или комфорта на партийните ясли. На хората с „гръбнак“ и с характер, които не флиртуват заради личния си рейтинг с гражданите, а им казват истината, дори когато е неприятна. В тяхна защита е моят личен глас и личен протест. Другите не рискуват нищо или малко. Обикновено се измъкват от тълпата при спечелен мач, за да поемат „отговорност“ за победата и изпъкнат в кадър.
Не вярвам, че текуща целесъобразност може да бъде достойна мяра в Историята; че тя е ориентир по пътя към Спасението, особено в условията на дълбока материална и духовна криза. Защото Кризата не се търкаля по Улицата, тя е в съзнанието ни – там тя се създава, възпроизвежда и отмира. Днес имаме назначени политици, назначени олигарси, назначени лидери на общественото мнение, назначени виновни, назначени печеливши – с което не сме много по-различни от времето след 9-ти септември – с етикетите, зад които не виждаме конкретното лице, с омаскаряването по принцип, с постоянната наркоза на псевдоидеали и псевдоценности, чрез които архитектите на прехода държат в подчинение мнозинството.
Не вярвам в полезността на революциите извън науката; защото най-често те проправят път на посредствеността – служат за социален асансьор на поредния неук „заслужил“ революционер, който както и преди 70 години ще започне да претендира, че може да управлява по-добре пари и бизнес от поредния Буров, защото е по-чист, по-млад и с по-висок революционен морал. И днес сред новите морализатори ще видите много неуспели кариеристи, които търсят краткия път към социалния трамплин на Протеста.
Не вярвам, че дипломите правят човека и, че някои може да бъде успешен публичен управленец, т.е. да управлява държавните пари и да напътства хората, преди да се е доказал житейски и професионално, преди неговите качества да са издържали на изпитанието на времето, за да говори от опит, а не от учебник. Нали именно възпитаниците на най-престижните висши учебни заведения на Запад и носители на Нобелови лауреати създадоха съвременните финансови оръжия за масовото унищожаване, най-страховити схеми за финансови измами, в дупките на които попаднаха спестявания на стотици милиони хора. Защото за редица „умни“ по диплома, хората са статистическа единици, а не живи същества, със семейства, деца, страхове и надежди. Затова и на Запад в добрите фирми не гледат какво си завършил, а какво реално си свършил, какъв опит, през какви перипетии си минал и как си справил. И ако си рискувал и паднал, но си се изправил си още по-ценен.
Не вярвам, че за да получат добро образование и най-вече за да стана добри професионалисти и хора, нашите деца трябва непременно да учат в чужбина. България е достатъчно интересна и пълна с предизвикателство за работа и изследване – този който успее тук може да успее на всякъде.
Не вярвам, че еврофондовете сами по себе си могат да генерират устойчив икономически растеж и потребление, да заместят публичните и корпоративни инвестиции, нуждата от ефективно корпоративно управление, от стратегии за навлизане на външни пазари, за растеж чрез иновации и високи технологии.
Напротив, еврофондовете с тяхната извънпазарна логика могат да породят леност и илюзия, че съществуват лесни пари, които не трябва да се връщат, че е по-важно да се представиш добре пред местния или чуждия еврократ, отколкото пред клиента. Евросубсидиите в земеделието, които са една трета от бюджета на ЕС, освен благодат са и проклятие, защото охраняват интересите на агропроизводителите в някои стари членове на ЕС. Българските фирми не биха имали нужда от евросредства, ако имаха достъп до европейските и глобалните капиталови пазари, ако бяха премахнати агросубсидиите за западните фермери, които правят собственото ни производство нерентабилно и налагат да внасяме мляко, месо, плодове и зеленчуци от европейския Север или Запад. Трябва да бъдем слепи за центробежните тенденции в Евросъюза и за усилването на негативните настроения към нас, успоредно с премахването на политически, стопански и социални бариери в старите страни членки.
Не вярвам, че трябва да се насърчава сиромахомилството и уравниловката, и че трябва да громим всеки, който е успял или е сполучил в своя бизнес. Вярвам, че трябва да правим разлика между назначените олигарси, които без топлата връзка с държавата ще банкрутират незабавно, и успелите бизнесмени, които искат от държавата само да не им пречи. Действително ли е по изгодно за обществото, под фанфарите на социалната солидарност, да се увеличи данъчното облагане на компании и на богатите над сегашните 10%, като приходите от това бъдат преразпределени през държавния бюджет, без ясни ползи и с допълнителни разходи по веригата преди да стигнат до нуждаещите се? Да сте чували за корпоративна социална отговорност, за социални инвестиции и за лични социални програми на бизнеса – като стандарт за солидарно поведение и управление, чрез които бизнесът без принудата на Закона или Улицата насочва значителни средства, но под свой строг контрол и с конкретна цел под формата на „социални инвестиции“? Познавам бизнесмени, които без да шумят дават 50-60% от това, което получават като корпоративни и персонални приходи, за социални инвестиции там, където живеят – като се самооблагат по своя воля и без никаква принуда. Мислите ли, че като им наложат по-висок данък, ние ще имаме по-силно доказателство за тяхната социална отговорност или солидарност? Смятате ли, че нетния ефект за обществото ще е по-голям и по-измерим, отколкото ако тези пари минат през централния бюджет !?
Не вярвам, че законите, наредбите, кодексите, речите, програмите, агенции, комисии, които са впрегнати срещу корупцията, са по-ефективни от изпитаното през вековете средство – да се боим от Бога, да спазваме десетте Божи заповеди и нормите на обикновения човешки морал. Колкото и да се опитваме да преразпределяме от един на друг, масата на общото ни богатство няма да се увеличи. Ще се увеличат само разходите по общуването и по управлението на вътрешните рискове. Затова коректността и уважението към правата на другия е формула на успеха и взаимното благоденствие.
Не вярвам, че цялата политическа класа е виновна, че всички политически партии са виновни и непотребни. Не вярвам в колективната вина и груповите етикети, защото те прикриват вината на конкретните отговорни, служат за манипулации и често за реванш на посредствеността. Ето вече двадесет години разкриваме всякакви досиета, все по-чисти хора влизат в управление, все по-млади и неопетнени – и резултатите не са по-добри. Защото именно държателите на Статуквото имат изгода на насочват общественото внимание в погрешна посока, докато изграждат нови мрежи на зависимости – тайни и явни, които управляват България. В същност какво реално знаем за хората, които ни управляват? Знаем ли в каква мрежа от формални и неформални зависимости те се намират, и които могат да окажат влияние върху техния избор и решения извън ангажиментите към избирателите?
Вярвам, че има нужда вместо да търсим вътрешни и външни врагове, да запретнем ръкави и да превърнем енергията за промяна чрез личния си протест в полезно действие. Това не означава, че не трябва да обозначим прага на своята индивидуална и колективна търпимост, но от гнева трябва да изковем новата си Вяра и Солидарност, да се освободим от вътрешното неудовлетворение и усещане за безизходност, които се натрупва у нас с всеки ден на компромиси, с несъгласието, което предпочитаме да запазим за себе си, с неудовлетворението, че не рискуваме и не тръгваме след мечтите си, че вместо да летим свободно извън клетката на ежедневието се примиряваме, заклещени в менгемето на вътрешна имиграция и отчуждение.
Вярвам, че само с ярки протести може да се разбие Статуквото, но трябва да внимаваме зад порива на Промяната да не се промъкнат нейните отровни двойници – да не родим озлобление и отчуждение. Няма значителна промяна на Системата, която да е възможна без социален взрив. Колкото повече тя се отлага, толкова по-разрушителна сила трябва да има бунтът. Толкова по-малки са шансовете щетите на разрушението да бъдат ограничени, а съзиданието да надделее.
Вярвам, че Системата е свикнала да се възпроизвежда и опитомява всеки протест. Не трудно да си припомним колко пъти историческия цикъл е затварял кръговрата на Промяната в разкрасено преиздание на Статуквото? Затова говоря за технология и управление на Промяната, за да се роди съзидание и развитие, а не фойерверк. Това, от което се страхуват архитектите на Статуквото в прехода, не са толкова демонстрациите, а системната, упорита и целенасочена работа по вътрешната му ерозия и демонтаж. Протестът от 1989 година беше режисиран – затова енергията на милион души протестиращи стигна да се поставят основите на прехода, на пазарната икономика и на демократичните институции, но не и да се намери пътя към модернизацията на България, към изграждането на справедлив и самоусъвършенстващ се модел на икономическо и социално развитие. Нито политическите, нито бизнес олигарсите – голяма част от които назначени – можеха да оцелеят в условията на реална вътрешна конкуренция, с равни шансове и възможности на гражданските сдружения и организации, на партии и съюзи. Затова „архитектите на прехода“ отвориха границата – за недоволните и неудовлетворените – и затвориха достъпа на ресурс и медии на „хората извън списъците“.
Не вярвам, че под каквато и да е форма трябва да се героизират самозапалилите се, защото човешкия живот е свещена ценност, той е даден от Бога и никой няма право да го използва като аргумент в спора с властта или с други граждани. Даваме ли си сметка, че с възхвалата на самозапалилите се насърчаваме следващия самозапалил или самоубил се? Кой дава право на едни живи да използват смъртта като аргумент в спора с други живи? Всеки път ли трябва да обявяваме национален траур, когато някой се запали? Дори Православната ни Църква се огъна под конюнктурата на деня и влезна в разсъждения за допустимост – вместо да остане там при канона – всяко самоубийство е грях. С какво самозапалилите си ще помогнат на своите семейства, ако са били в беда? Може ли тяхната саможертва да компенсира липсата на осъдени за корупция, за злоупотреби, за кражби, за бездействие? И каква е гаранцията, че тези саможертви ще останат на моралната и идейна висота на Пламен Горанов, а няма да бъдат обект на други зависимости?
Не вярвам, че под диктата на Улицата ще намерим радикалните, още по-малко рационалните решения. Не вярвам, че държавните институции трябва да стоят безучастни към призивите за неплащане на сметки, на лихви, на данъци, или неспазване на закона. Да, държавната администрация е неефективна, бюрократична, в известен смисъл античовешка – но нали и тя е в редиците на протестиращите.
Не вярвам, че младежите, които потрошиха задното стъкло на опиталия ли се да прегази протестиращи хора на Орлов мост, трябва да избегнат наказателна отговорност за вандалския си акт. Не вярвам, че подобен род протестиращи могат да изиграят полезна роля като граждански контрол, ако влезнат в Борда на „Топлофикация“ или на която и да е друга публична компания, защото компаниите съществуват, за да правят пари за акционерите и да бъдат конкурентни на пазара. Ако Топлофикация не може да си плати природния газ на Булгаргаз, тя няма да може да плати на Газпром и няма да има внос на природен газ, съответно на парно и топла вода. Подобен род „социално отговорна“ толерантност към неплащащите е не само подсъдна, тя е пряка заплаха за националната и социална сигурност. Днес няма да плащаме сметките за ток и парно, утре няма да си връщаме кредитите, в други ден ще искаме по хиляда лева пенсия и минимална заплата. Забележете, всичко за сметка на работещите и спестяващите.
Вярвам, че преди да правим граждански борд или да дадем „цялата власт на съветите“, трябва да погледнем равнището и качеството на гражданския контрол върху институциите, които трябва да ни защитават от енергийни, банкови, финансови, медийни, регулаторни, телекомуникационни, здравни, пенсионни и прочие монополите – Комисията за защита на потребителите, Комисията за защита на конкуренцията, Комисията за регулиране на съобщенията, Комисията за финансов надзор, Държавната комисия за енергийно и водно регулиране, Съвета за електронни медии и т.н. Там е непосредственото равнище на решение на проблема, а не във Великото Народно събрание, смяната на един с друг кмет или предсрочните избори.
Една еврейска мъдрост гласи, че е по-добре да купим това, което ни се дава даром.
В това вярвам и аз.–––––––––––––––––––––––––––-
* Авторът е експерт по енергийна сигурност.
- Съботен български печат
23 март 2013 г.
Социалните мерки на правителството се отлагат за април. Бюджетът е зле, но това не е притеснително. Всички в държавата трябва да проявят солидарност с най-бедните, макар да е неясно как. Това бяха основните послания на първото заседание на Националния съвет за тристранно сътрудничество вчера след над петмесечно прекъсване на социалния диалог, съобщава в. „Сега“. В началото премиерът Марин Райков, който ден по-рано призова бизнесът да прояви солидарност с най-бедните, успокои работодателите, че правителството не смята да им извива ръцете с административни решения. „Никой не обмисля увеличаване на данъците. Нямаме намерение да упражняваме неправомерен натиск, някакво изкуствено увеличаване на заплатите в частния сектор извън това, за което се разберем“, обясни той. Райков даде да се разбере, че минималната заплата едва ли ще се увеличи, както искат синдикатите, защото това според бизнеса ще доведе до намаление на заетостта. Финансовият министър Калин Христов изнесе данните за бюджета към края на февруари, според които той е с по-голям дефицит, отколкото през същия период на 2012 г. „До момента имаме дефицит 730 млн. лв. по консолидираната фискална програма за първите два месеца при общо 1,1 млрд. за цялата година“, обяви Христов. Но успокои, че не бива да се правят генерални изводи за провал, защото има сезонни плащания, някои от данъците са отложени във времето, което е в подкрепа на малкия и среден бизнес.
Всеки българин е задлъжнял с 575 лева при управлението на ГЕРБ, пресметна ексдепутатът от левицата Димчо Михалевски, информира „Труд“. Според изчисленията, направени в БСП, минимум 6 млрд. лева не са влезли в бюджета по вина на кабинета „Борисов“. С тези пари е можело да се вдигнат пенсиите, да се подпомогнат хората с увреждания и майките, както и да се разкрият нови работни места. „За ГЕРБ хората не значеха нищо. Неслучайно всеки втори гражданин е застрашен от бедност. Роди се най-страшният феномен – горящите хора“, коментира Михалевски.
Обединеното кралство ще спази своите задължения съгласно Договора за присъединяване на България и Румъния към ЕС и ще преустанови преходните мерки за контрол върху свободното движение на работна сила спрямо българските граждани до края на тази година“. Това става ясно от поздравително писмо на британския външен министър Уилям Хейг до българския премиер Марин Райков по повод назначаването му за министър-председател на служебното правителство и министър на външните работи, посочва „Преса“. „Британското правителство работи за недопускане източването на социални фондове и на туризъм с цел ползване на социални помощи. Това обаче се отнася до всички емигранти, от всички страни на Европейския съюз и извън него и не е насочено към която и да е отделна страни”, пише Хейг. Междувременно британският вицепремиер Ник Клег каза днес, че правителството обмисля да въведе доста по-строг граничен контрол и може да задължи посетителите от „високорискови“ страни да внасят определена сума като гаранция, че няма да просрочат визите си. „Имаме нужда от имиграционна система, която не проявява никаква толерантност към злоупотребите“, заяви Клег в най-острото си изказване по темата до момента. Според него има “криза на общественото доверие“ в имиграционната система. Той каза, че е поискал вътрешното министерство да проучи въпроса за въвеждане на схема, предвиждаща пристигащите във Великобритания чужденци да внасят депозит, който при тяхното заминаване да им бъде връщан. Подобна система действа в Австралия.
80% от разследванията срещу магистрати са образувани срещу неизвестен извършител, разкри вчера главният прокурор Сотир Цацаров, пише „Сега“. Той открил порочната практика и в случаи, когато досъдебното производство се води срещу известен човек – ръководител на прокуратура или съд. Тогава отново формално се вписвало, че делото е срещу неизвестен извършител. Така се създават зависимости на разследваните. Практиката показва, че същият е случаят и с други разследвани лица. Последният пример е дело срещу висши служители от министерството на земеделието, за които БСП твърди, че са бившият министър и заместничката му, а от прокуратурата отговориха, че е срещу неизвестен извършител. Главният прокурор съобщи още, че е разпоредил цялостна проверка на всички дела за корупция срещу магистрати. Общият им брой е 46, 33 от тях са висящи. Проверката трябва да приключи до края на март, като основната цел е да се види по колко от разследванията са използвани специални разузнавателни средства (СРС) и каква е продължителността на самото дело. До края на май пък трябва да приключи и друга проверка – на делата за корупция по високите етажи на властта, които се наблюдават от Европейската комисия.
Българските служби са отправили седем молби до „Майкрософт“ да получат информация за 15 потребители на „Скайп“ миналата година, научаваме още от „Сега“. Всички те обаче са били отхвърлени. Службите не са получили информация и за профили в социалната мрежа „Туитър“, въпреки че са изпратили близо десет запитвания. Данните са за цялата 2012 г. и са публикувани на сайтовете на двете компании в т.нар. списъци за прозрачност, цитирани от американските медии. „Майкрософт“ за първи път дава информация за броя запитвания от страна на службите по света. Въпреки че не са получили отговор, докладът е поредното доказателство за засилване на интереса на българските правоохранителни органи към алтернативните методи за комуникация. В края на миналата година фондация „14 януари“ представи данни, според които исканията за достъп до трафични данни в България са около 30 хиляди, докато в Австрия те са само 188. Докладът на „Майкрософт“ показва, че специалните служби на Великобритания, Франция, Германия, Турция и САЩ са направили 69% от 70 665 запитвания миналата година. Компанията е отговорила положително на 1544 от тях, отправени от САЩ и на 14 от Бразилия, Канада, Ирландия и Нова Зеландия.
„В България става нещо нечувано не само в историята на страната, в историята на Европа. Ние заприличахме на Тибет и Виетнам, преди падането на режима тогава. Всеки втори ден – някой се пали или започва да се пали, прави го на публични места, прави го по мъчителен за себе си начин. Знаем защо става това. Слели са се два синдрома и са предизвикали перфектна буря. Това е, първо, Вертеровият синдром, и второ – синдромът на груповото одобрение“, казва пред „Стандарт“ подалият оставка шеф на „Информационно обслужване“. Според Михаил Константинов има няколко начина, за да спре тази зловеща верига. „Един от тях е пълно мълчание. Когато откриват виенското метро през 70-те години на миналия век, почва всяка седмица един да се хвърля под метрото – не е ясно защо. Вестниците пишат, разговарят с жена му, с родителите му, с децата му, на другата седмица още един. Слагат мрежи, слагат пазачи – хвърлят се, след което правителството и медиите взимат съвместно решение – никаква информация. Хвърлил се – хвърлил се, забравете за това. След месец самоубийствата прекратяват. Огромна грешка беше да се прави този траур за трагично починалия Пламен Горанов от Варна. Веднага след това се ускориха самозапалванията. Ако следващият се запали в претъпкан автобус или във вагон на метрото, паниката ще убие десетки. Атентатът в Сарафово ще ни се стори детска игра“, обяснява Константинов.
Заместник-председателят на Европейската комисия и еврокомисар по въпросите на цифровите технологии Нели Крус изрази безпокойството си за медиите в България по време на семинар в Дъблин за медийния плурализъм и свобода, разказва „Сега“. „Ние знаем, че Европа е дом на демокрацията, прозрачността и основните права. Свободните и плуралистични медии са важна част от това. Но не толкова очевидно е как на практика тези ценности да бъдат спазвани“, каза комисар Нели Крус. Тя посочи, че в някои страни от ЕС има проблеми като концентрацията на медии и липсата на разнообразие, наложени ограничения на медиите или държавен контрол, натиск и намеса. Като примери за това еврокомисарят открои три страни – Унгария, България и Великобритания – заради скандал с подслушването в медии на Рупърт Мърдок и последвалото разследване на комисията „Левесън“. Нели Крус посочи, че Европейската комисия има опасения относно прекалената концентрация на медийна собственост в България и липсата на прозрачност. Заради партийна солидарност политиците в Брюксел често подминават този тип проблеми в отделни страни, призна Крус. С тези негативни примери еврокомисарят аргументира необходимостта от широки консултации за медийната свобода в Европа, чието начало тя обяви вчера.
„Зам.-министърът на икономиката Иво Маринов с ресор туризъм, който подаде оставка, остава на поста си, обяви министърът на икономиката Асен Василев. Той е провел среща с целия бранш, по време на която бизнесът не се е обединили около една фигура за поста. Затова след консултации с премиера Марин Райков Василев е решил засега да не приема оставката на Иво Маринов“, четем в „Стандарт“. „При първия и най-малък проблем в туристическия ресор оставката ще бъде приета и поста му ще заеме кандидатурата, която аз съм предложил“, категоричен бе Василев. За да може своевременно да се случва договореното с бранша, всички несвойствени дейности като търговия с оръжие, издаване на лицензи и т.н. ще бъдат извадени от този ресор, допълни министърът. Иво Маринов ще работи само с двете ресорни дирекции, които са в Пловдив, обясни министър Василев.
Ураган потопи почивни станции по морето, информира „Монитор”. Стихията е глътнала 10 метра от брега на Поморие, като щормът е бутнал и подпорна стена. Същият страховит вятър е атакувал със скорост от 120 км/ч и речния град Русе, като поривите са откъснали тераса на архитектурен паметник в централната градска част. За късмет в лошото време в близост не е имало пешеходци. Бурята е съборила дървета в Пазарджик, скъсала електрически жици в Брацигово, където хиляди са останали без ток. В столицата паднала бреза спука главата на млад мъж. За да не спират емоциите, Човекът Честност, таксиметровият водач Виктор Паргов, който получи награда за доблестта си да върне 8 хиляди лева, намерени в таксито му, се превърна и в акушер. Млада родилка не устискала да стигне до болницата в Дупница и новороденото момиченце се появило на седалката в таксито, разказва още изданието.
Източник: Kafene.net
- Защо богатите забогатяват, докато бедните обедняват
Как да се присъединим към отбора на финансово независимите и богати хора в Америка?
.
Здравейте приятели и читатели! С всяка изминала седмица имам възможността да се запозная с много повече от Вас, след като получавам постоянно обажданията, коментарите и идеите Ви, и съм невероятно щастлив, че статиите ми Ви образоват и информират в света на парите, а и също вдъхновяват да започнете да предприемате правилните стъпки, водейки към финансовото Ви благополучие.Днес няма да давам съвети, а ще излагам факти, които да върнат всички нас в реалността, в която се намираме след финансовата криза, разтърсила света през 2008-ма година. Може би и Вие си задавате много често въпроси, питайки се защо в портфейла Ви има по-малко пари днес, в сравнение с преди 7 години, например. Причините са редица, но най-основната е ЛИПСАТА НА ФИНАНСОВА ЗАИНТЕРЕСОВАНОСТ НА ОБЩЕСТВОТО, В КОЕТО ЖИВЕЕМ.
Хората, разполагащи с много пари (и колко точно ще дискутираме малко по-късно), знаят правилата на парите и докато средната класа се „гърчи“, живеейки от чек на чек, богатите продължават да трупат финансови активи, които, уважаеми читатели, не се изразяват в скъпи коли или къщи, а основно в акции на компании и взаимни фондове, които са на стоковата борса. Неведнъж сме дискутирали това в моите статии. Нека да Ви посоча и един факт, който може би ще накара повечето от Вас да разтворят широко очи: НАЙ-БОГАТИЯТ 1% ОТ НАСЕЛЕНИЕТО ДЪРЖИ В РЪЦЕТЕ СИ 50% ОТ ВСИЧКИ АКЦИИ, ЦЕННИ КНИЖА И ВЗАИМНИ ФОНДОВЕ НА СТОКОВАТА БОРСА, докато останалите 9% на върха на финансовата пирамида в Америка са собственици на още 30% от същите тези ценни хартийки. Това дами и господа, скъпи читатели, прави общо 80% от пазара и икономиката, и невероятно-големите печалби, които идват от тях, ПЪЛНЯТ ДЖОБОВЕТЕ НА БОГАТИТЕ!
Но кой е виновен за създалата се ситуация – този, който яде баницата или този, който му я подаде след 2008-ма година?
Нека се върнем малко във времето, когато стоковият пазар беше грубо изблъскан от пазара на имоти, двата пазара заедно поеха стремглаво в низходяща посока и паниката, която предизвика това сред 90% от хората в света, с изключение на богатите 10%.
Какво направиха нормалните хора тогава? Тези, които имаха пари, заделени на борсата в акции и фондове, бързаха да се отърват от тях и даваха мило и драго на „глупаците“, които купуваха тези акции като „за последно“, и се подсмихваха иронично на тълпата, която скандираше за окупирането на Wall Street или се молеше за по-ниско плащане на ипотеките по жилищата си на държавната администрация и на банковата система. Докато нормалните хора взимаха заеми от пенсионно-осигурителните си фондове, за да платят заемите по автомобилите и къщите и кредитните си карти, богатите изкупуваха евтините акции и фондове, продадени им на невероятно ниски цени и на добра воля от средната класа, или, както ги нарекохме – „нормалните хора“.
Но какво нормално може да има в това да продължаваш да затъваш в заеми и да плащаш невероятно високи лихви по тях, без в същото време да инвестираш част от заработеното си в евтини активи, като при това акциите и фондовете бяха на изключително ниски цени през 2008-та, 2009-та, 2010-та г. Много от хората може би си мислеха, че отговорът се крие в новия епизод на „Desperate Housewives“ или „Стъклен Дом“, но уви.
Истината е, че докато богатите хора се интересуват от това как работят парите и кога е подходящо да се инвестира и продава, и как най-лесно да ги умножават, бедните, и тогавашната средна класа, е твърде заета с клюките около телевизионните звезди или футболните срещи през уикенда, които странно защо в процес на криза не ги научиха как да боравят най-адекватно с парите си. Поради тази страхотна финансова небрежност на всички нас, 90% от населението на Америка, средната класа вече е трудно откриваема дори с микроскоп, всички сме под един знаменател – БЕДНИ! И ако това Ви звучи депресиращо, искрено се извинявам, но преди да ме охулите, погледнете последните си писма от кредитните карти и сумите, които всички ние дължим по тях; погледнете колко пари Ви остават в сметката след като изплатите всички заеми, които имате, и пресметнете колко от живота Ви е преминал на работното място в последните пет години само за да смогнете да платите трупащите се „билове“…
…НО, ВЪПРЕКИ ВСИЧКО, ИМА НАДЕЖДА!
Единствената надежда е да следвате добре формулиран и организиран финансов план и да имате човек, на който може да разчитате, буквално 24 часа, 7 дни в седмицата, 365 дни в годината, да питате и да се образовате относно парите си. Целта на този финансов план и финансов човек е да Ви помогнат да изплатите заемите си възможно най-бързо и безболезнено, и възможно най-бързо да започнете да трупате финансови активи, които да Ви носят дивиденти сега и в бъдеще.
Най-богатите хора с света имат по няколко такива съветници, докато повечето от нас нямаме дори някой да седне и да ни обясни какъв вид пенсионен фонд трябва да си отворим, за да не трябва да живеем обратно при децата си, когато се пенсионираме. Има страхотно много пропуски в информацията ни и заинтересоваността ни относно парите, с които боравим всеки ден. Преди година и няколко месеца този факт бе основната ми мотивация да започна да пиша тези финансови статии, защото не исках българското общество в Америка да изостава дори с най-малкия детайл, който му е нужен, щом става въпрос за пари.
От обажданията и срещите ми с Вас, разбирам, че успявам да помогна и надеждата ми е да продължавам да разкривам тайните на парите, които съм научил през последните седем години, работейки с бедни и богати, и Вие, моите уважавани приятели и читатели, да можете да извличате собствените си заключения и да правите правилните избори, що се отнася до Вашите пари и доброто Ви финансово бъдеще. Мечтата ми е, нашата, българска общност, и поколенията, които създаваме след нас, да бъдат образовани и информирани на страхотно високо ниво, що се отнася до финансовата ни култура, и да сме за пример на другите хора в тази държава и по света с финансовата си дисциплина.
Може би това всичко е утопия, а може би не, но отговорът на този въпрос зависи единствено от това дали всеки един от нас ще поеме лична отговорност за финансовото си състояние и благополучие, или ще продължаваме да обвиняваме правителството, богатите, стоковата борса и какво ли още не, съзнателно предавайки малкото ни останали активи и ресурси в ръцете на богатите. Защото сме твърде заети с мачовете на Chicago Bulls и новите телевизионни сериали, които някак си нямат край и не допринасят с абсолютно нищо за покачването на жизнения ни стандарт. Аз съм тук, за да помогна с каквото мога на всеки един от Вас, който иска да изплува над финансовите си проблеми, и ще продължавам да го правя с най-голямо удовлетворение!
Ако имате въпроси относно темата, бих Ви отделил нужното време и внимание, за да намерим правилните отговори и разрешения на тях. В последната повече от година съм изключително щастлив, че се запознах с много от Вас и ще продължавам да помагам на всички, които се обърнат за помощ или съвет с безкористно внимание.
Надявам се, че днешните съвети ще Ви помогнат да намерите финансовите си приоритети и ще Ви насочат в правилната посока. Ако имате въпроси, коментари и идеи към мен, с удоволствие бих ги отговорил на личния ми телефон – 224 522 2413 или на електронната ми поща – [email protected].
Ангел Сапунджиев,
в. „България Сега“
- Българите се чувстват износени от вилнеещата корупция
Шестима души се самозапалиха в България за по-малко от месец. Трима от тях загинаха. Смъртта на първия – Пламен Горанов – 36-годишен фотограф и скален катерач, потресе особено обществото. Горанов се превърна в българския Ян Палах (студентът, подпалил се през 1969 година в знак на протест срещу съветската инвазия в Чехословакия) и стана символ на протестите, обхванали страната през последните няколко седмици. „Ти запали нашия кураж и любовта ни към свободата“, гласеше един транспарант по време на траурното шествие в деня на националния празник.
Самозапалването не е нов феномен в България. Според Лекари без граници, медицинска благотворителна организация – България, където живеят над 7,3 млн. души, е имала по средно 7,4 случая на самозапалвания годишно в периода от 1983 до 2002-а. Повечето от тях са били политически мотивирани, отбеляза „Икономист“.
Въпреки това тази вълна от протести и готовност на хората да извършат най-върховната саможертва за политически цели е по-лоша от всеки от предходните случаи от падането на комунизма. Българите се чувстват износени от вилнеещата корупция, лошо ръководство както в държавния, така и в частния сектор, безполезната бюрокрация, високата безработица и бедността.
„Дълбоко вкоренената причина за политическата криза е именно бедността“, коментира Кристофор Павлов, главен икономист в УниКредит Булбанк. Демонстрациите вече свалиха кабинета на Бойко Борисов, който подаде оставка през миналия месец, тъй като, по думите му, не би могъл да „участва в правителство, при чието управление полицията бие хората“.
В началото на март президентът на страната Росен Плевнелиев назначи служебен кабинет, ръководен от Мартин Райков – бивш посланик на България във Франция, който ще работи и като външен министър. В деня, в който държавният глава представи служебното правителство, стотици протестиращи хвърляха тоалетни хартии по сградата на парламента. Те носеха транспаранти, гласящи „Да изметем боклука“.
Новото правителство от технократи не може да стори много преди парламентарните избори на 12 май. „Ще се опитаме с ограничените ресурси и малкото време на наше разположение да помогнем на най-уязвимите групи от населението“, обеща вицепремиерът и министър на труда и социалната политика Деяна Костадинова. Безработицата удари 12% през февруари, като това е най-високото й ниво от 2005 година насам. Над 22 на сто от българите живеят под официалния праг на бедността. Средната месечна заплата е 400 евро.
Въпросът днес е кой ще спечели изборите през май и дали победителите ще могат да върнат спокойствието на гражданите, да се придържат към политиката на фискални икономии и най-после да изчистят Авгиевите обори на корпоративна България. Това ще помогне на страната да си осигури крайно необходимите й европейски фондове, които досега се усвояваха мудно.
В първите изследвания след оставката на правителството дясноцентристката партия на Борисов – Граждани за европейско развитие на България (ГЕРБ), имаше лека преднина пред социалистите БСП. Според Галъп подкрепата за ГЕРБ била 19,7% – спад в сравнение с 22% през февруари, докато тази за БСП е спаднала до 18,6 от 22%. Оставката на Борисов (до голяма степен считана за тактически ход, целящ да запази останалия политически капитал), изглежда, се отплаща. Още по-тревожно е надигането на крайно дясната, националистическа партия „Атака“. Подкрепата за нея скочи на 5 процента от 1,2% през февруари. Но „Атака“ ще бъде уайлд кардът на следващите избори – нито една от основните партии не желае да сформира коалиция с нея. (БГНЕС)
Източник: Dariknews.bg
- Българските служби са искали от Microsoft данни за 15 акаунта в Skype
Microsoft за първи път публикува официално броя запитвания, които правоохранителните органи по света правят годишно за лични данни на стотиците милиони потребители на продукти на компанията, съобщи „Ню Йорк Таймс”. По този начин Microsoft се присъединява към Google, Twitter и други интернет-компании, които публикуват т. нар. „списъци за прозрачност”.
От данните става ясно, че България също е искала справки от американската компания за клиенти на нейни услуги. През 2012 г. българските правохранителни органи подали 7 заявки, засягащи 15 акаунта в Skype. Нито една от тях не е била уважена от Microsoft.
Американската компания е отговорила положително на 1 544 от запитванията на специализирани служби в САЩ и на 14 на агенции от Бразилия, Канада, Ирландия и Нова Зеландия.
Докладът, данните в който Microsoft обещава да обновява на всеки шест месеца показва, че специалните служби в пет страни – Великобритания, Франция, Германия, Турция и САЩ – са подали 69% от 70 665 запитвания през 2012 г. В 80% от случаите Microsoft е дала името на притежателя на даден акаунт, имейл, IP адрес, страна на пребиваване, дати и часове на интернет трафик.
В 2,1% от случаите, компанията е разкрила реалното съдържание на комуникацията, като тема на имейла, съдържанието или снимка, съдържаща се SkyDrive.
Източник: в. „Сега“
- Марин Райков: Българските индустриалци да проявят солидарност с бедните
Снимка: БГНЕС „Бих искал от българските индустриалци, които наричаме национален капитал, да помислят как да изразят своята солидарност и да се легитимират като социален партньор. Крайно време и в нашето общество да се обърнем към една европейска ценност – солидарността“, призова служебният премиер Марин Райков след среща с лидера на ДСБ Иван Костов и Мартин Димитров от „Единство“.
„Има различни форми, по които това може да се направи, готов съм да обсъдя с тях тези форми. Ние трябва да помогнем на хората, които са в най-тежко положение. Няма да се ограничим в усилията си да идентифицираме допълнителни възможности, но те не са неограничени. Имаме нужда всички заедно да подадем ръка на най-нуждаещите се хора, да направим нещо за тях. Мисля върху някаква формула на консултации с представители на т.нар. национален капитал, индустриалците на България. Ценностите, свързани със солидарността, са един от основните принципи на всяка европейска демокрация. Бих бил изключително щастлив да видя как те действат в България. Крайно време е да дадем един добър сигнал”, подчерта служебният премиер.
Иван Костов каза, че по въпроса за бедността и антимонополната политика са предложили конкретни мерки на премиера. Мартин Димитров заяви, че трябва да се обърне внимание на малкия и среден бизнес.
Източник: в. „Сега“
- Проф. Л. Гаврилов: Вече се подават заявления, а ЦИК няма готовност
Трябва още днес да започнем подготовката, а нямаме информационна кампания – казва за предаването „Преди всички“ по „Хоризонт“ професорът по математика Любомир Гаврилов, координатор за Тулуза на Преходния обществен съвет на българите във Франция и преподавател в Университета в Тулуза.
Проф. Гаврилов коментира в „Преди всички“ въпроса за гласуването на българите в чужбина. Подаването на заявления започва днес. Срокът е до 11-и април.
Тревожно е, че ЦИК все още не е започнала подготовката за изборите в чужбина. Не можем да заменим държавата в тази важна дейност. По закон държавата прави информационна кампания. Освен това вече подаваме заявления с електронен формуляр директно в ЦИК. Няма дори обявени електронни адреси. Заявленията трябва да бъдат на специална страница на ЦИК, която още не съществува. Ще има протокол за сигурност на сайта на ЦИК, който ще подсигурява страницата.
Според решение на Централната избирателна комисия за откриване на секция са необходими не по-малко от 20 заявления за населени места, в които има дипломатическо или консулско представителство. Ако няма такива представителства, секция се разкрива при най-малко 100 подадени заявления. Почетните консулства имат почти същия статут и за тях са достатъчни 20 заявления, уточни проф. Гаврилов.
През 2009-а година имаше скандал, защото при събрани по няколко десетки заявления в някои градове не бяха открити секции. Беше станало някакво недоразумение.
Може би интересът към гласуването леко е нараснал след протестите. Самият факт на предсрочните избори е фактор за повишаване на активността, каза проф. Гаврилов.
В България един депутат се избира с 25-30 хиляди гласа. От чужбина със 150 000 гласа даваме около 5 мандата. Много сме далеч от това, което казват някои политици – че гласовете в чужбина решавали изборите. Важността за нас е в утвърждаването на българската идентичност – така българите в чужбина са съпричастни към политическия живот в страната, подчерта проф. Гаврилов.
Цялото интервю на Т. Величкова от с проф. Гаврилов можете да чуете чрез следния линк.
Източник: БНР
- Бедността продължава да взeма жертви в България
Отчаян от безработицата баща се подпали пред сина си
Бедността продължава да взема нови жертви в България. Серия от самоубийства на безработни мъже уплаши Кюстендилския край. 59-годишен миньор се запали пред сина си в Бобов дол. Останал без заплата баща пък скочи от балкона на дома си в областния град, съобщава „Стандарт“.
Симеон Симеонов поля главата си с бензин и си драсна клечката демонстративно на улица „Циган“ в Бобов дол. Съкратеният миньор пламнал като факла пред очите на сина си. Малко преди отчаяния акт той се обадил на жена си, за да й каже, че се чувства безполезен за себе си и за семейството си. Проплакал, че не вижда смисъл да живее. Жената се притеснила и веднага изпратила сина им към дома. Момчето закъсняло с няколко секунди, за да спре ръката на баща си. Изгасило огъня с якето си, но миньорът вече бил обезобразен и с 30% изгаряния. Закаран е в „Пирогов“, където лекари се борят с раните му. Животът му е в опасност.
Трагично приключи опитът за самоубийство на 39-годишният кюстендилец Цветелин Страхилов. Той скочи от терасата на апартамента си на ул. „Цар Освободител“ и издъхна след полета от 5-ия етаж. Цветелин бил безработен. Когато скочил, в жилището било единственото му дете, което е едва на две годинки. Съседи се чудят на решението на младия мъж, защото майка му работила в чужбина и му помагала финансово.
Източник: Novini.bg