Авторски
- 3 март – Национален Празник на България
ЧЕСТИТ ПРАЗНИК, БЪЛГАРИ!
Трети март е светлата дата, която от 1888 г. се празнува като Ден на Освобождението на България от турско робство. Еднократно като официален празник денят е отбелязан през 1978 г. по повод 100-годишнината от Освобождението. С решение на Парламента от 5 март 1990 г. датата е обявена за национален празник. На 3 март 1878 г. в градчето Сан Стефано е подписан мирен договор между Русия и Османската империя.
С него се слага край на Руско-турската освободителна война. Пълномощници от руска страна са граф. Николай П. Игнатиев и А.И.Нелидов, а от турска страна – Савфет паша и Садулах бей. Членове 6-11 се отнасят до България, която е създадена като автономно трибутарно княжество с християнско правителство и своя войска. Границите на княжеството обхващат Северна България (без Северна Добруджа), Тракия (без Гюмюрджинско и Одринско) и Македония (без Солунската област и Халкидическия полуостров).
По договора България е населена от 4 800 000 души. Член 7 от договора урежда устройството и управлението. Държавата се управлява от княз, избран от населението с одобрението на Великите сили и Високата порта. Парламентът е трябвало да изработи Органически устав (Конституция). Предвижда се и временно руско управление за срок от две години, което се осъществява от специален императорски комисар. Член 8 предвижда да се плаща специален данък на Високата порта. Англия и Австро-Унгария се обявяват против договора.
По тяхна инициатива той е ревизиран и заменен с Берлинския договор от юли 1878 г. По силата на неговите клаузи Санстефанска България е разделена на пет части – Северна България и Софийския санджак формират васалното Княжество България, което плаща ежегоден данък на турския султан, има своя милиция и се ръководи от княз, избиран от народа, но със съгласието на Великите сили и султана; земите между Стара планина и Родопите се обособяват в отделна автономна област с име Източна Румелия, управлявана от генерал-губернатор, назначаван от Високата порта; Македония и Одринско остават в пределите на Османската империя под пряката власт на султана; градовете Пирот и Враня се предават на Сърбия, а Румъния получава Северна Добруджа като компенсация за Бесарабия, която по силата на Санстефанския договор се предоставя на Русия.
ЗДРАВСТВУЙТЕ, БРАТУШКИ!
– Мамо, мамо, я ги виж!
– Що е? – Идат, погледни ги.
С пушки, с саби… – Що стоиш?
Скоро, чедо, поздрави ги!
Тях ги бог прати насам,
да помагат, чедо, нам. –
И детето дава крушки
на солдатите без страх
и крещи на тях:
здравствуйте, братушки!Генералът кат орел
ескадроните повежда,
а орачът се запрел
и омаян ги изглежда:
чини му се, че е сън…
Изведнъж с туптенье, с звън
приближават кат вихрушки.
Той си шапката свали
и ги поздрави:
здравствуйте, братушки!Шипка! Шипка! Гръм се чуй.
Гурко мина планините!
Радост, чудо беше туй!
И на Тракия момите
срещат храбрите борци
и покриват със венци
техни глави, коне, пушки…
И кат стискат им ръце,
викат от сърце:
здравствуйте, братушки!Как са горди тез момци!
Един казак варди, гони
хиляди злодей, крадци –
цели турски легиони.
И народа с лик засмен,
като гледа вече в плен
тия полкове хайдушки,
на казаците добри
тъй благодари:
здравствуйте, братушки!Празнувайте това, че синовете ви познават рода си и не са еничари.
Празнувайте това, че дъщерите ви могат да бъдат образовани, стига да пожелаят.
Празнувайте това, че след 5 века родителите ви все още пазят родовата памет за това кои сме и откъде сме дошли, за да я предадат и на вас.
Празнувайте това, че може да празнувате празниците си явно, а не скришом!
Празнувайте това, че и 500 години не бяха достатъчни, за да изтрият нашия народ от лицето на земята и направете всичко по силите си децата ви да са горди, че са се родили Българи!
- March 3rd – Bulgaria’s National Holiday – Liberation DayBulgaria celebrates Thursday the country’s National Holiday, March 3rd and the 133 Th anniversary of its Liberation from five centuries of Ottoman dominance.On 3 March 1878, the Peace Treaty of San Stefano (a tiny town near Istanbul) between Russia and the Ottoman Empire was signed, bringing Bulgaria back to the political map.March 3 was honored for the first time in 1880, in the occasion of the Enthronement of Russian Emperor Alexander the Second. Since 1888, March 3 has become Bulgaria’s Day of Liberation, but it was not declared National Holiday until 1978.With a Parliamentary Decree from 1990, March 3 was included in the list of Bulgaria’s official holiday.The Peace Treaty of San Stefano marks the revival of the Bulgarian State, dominated by the Ottoman rule since the end of 14th century. Bulgaria, however, became a truly independent country after the Congress of Berlin, which took place a couple of months later in 1878, despite the fact that it ended with the redistribution back to the Ottoman Empire of certain Bulgarian territories that the previous treaty had given to the Principality of Bulgaria, most notably Macedonia.The Congress of Berlin (June 13 – July 13, 1878) was a meeting of the European Great Powers’ and the Ottoman Empire’s leading statesmen. In the wake of the Russian-Turkish War, 1877-78, the meeting’s aim was to reorganize the countries of the Balkans. Otto von Bismarck, who led the Congress, undertook to balance the distinct interests of Britain, Russia and Austria-Hungary. The congress was aimed at the revision of the Treaty of San Stefano and at keeping Constantinople in Ottoman hands.
Bulgaria celebrates Thursday the country’s National Holiday, March 3rd and the 133 rd anniversary of its Liberation from five centuries of Ottoman dominance.
Liberation Day is a public holiday in Bulgaria.
Bulgaria celebrates a yearly celebration of its liberation from almost 500 years of Ottoman rule on the 3rd of March under the Treaty of San Stefano. The Treaty of San Stefano ended the Russo-Turkish War in 1877 and paved the way for the liberation of Bulgaria and once again establishes itself as a nation and successfully put the country back on the world map.
History of Bulgaria’s Liberation Day
Bulgaria was already a sovereign nation with established culture, language, arts, technology, among others even before it succumbed to the forces of the Ottoman Empire in 15th century.
Bulgaria’s nationhood was established back in the early 7th century (A.D.) when the first Bulgarian Empire began at around 632 and 681 A.D lasting until 1018 covering most of the Balkans, a geopolitical region in Southern Europe. Bulgarians had their own government, and distinct culture, education, literature, arts, religion and economic way of life before the Turks came in. The Slavic people consider Bulgaria as the centre of European culture and arts before the Ottoman Empire colonized the region.
The Ottoman Empire occupied Bulgaria from the latter half of the 14th century (or 15th century in some literature) until the end of Russo-Turkish War in 1877-1878 taking advantage of the decline in power of the Second Bulgarian Empire between 1185 and 1396/1422. Right after the Russo-Turkish War, Bulgaria saw the opportunity to re-establish its Third Bulgarian Empire and founded a new era of constitutional monarchy in 1878 as supported by the Treaty of San Stefano.
Coat of arms of Republic of Bulgaria Today, through various legislations, Bulgaria’s government is now under parliamentary democracy within a constitutional republic where the head of the state is run by people who are elected by Bulgarians through popular vote. Bulgaria is a member of several international intergovernmental organizations such as the NATO, European Union, United Nations and the World Trade Organizations, among others.
Although the liberation of Bulgaria from Ottoman dominance was made in 1888, it was not considered as a public holiday until 1978.
On 3 March 1878, the Peace Treaty of San Stefano (a tiny town near Istanbul) between Russia and the Ottoman Empire was signed, bringing Bulgaria back to the political map.March 3 was honored for the first time in 1880, in the occasion of the Enthronement of Russian Emperor Alexander the Second. Since 1888, March 3 has become Bulgaria’s Day of Liberation, but it was not declared National Holiday until 1978.With a Parliamentary Decree from 1990, March 3 was included in the list of Bulgaria’s official holiday.The Peace Treaty of San Stefano marks the revival of the Bulgarian State, dominated by the Ottoman rule since the end of 14th century. Bulgaria, however, became a truly independent country after the Congress of Berlin, which took place a couple of months later in 1878, despite the fact that it ended with the redistribution back to the Ottoman Empire of certain Bulgarian territories that the previous treaty had given to the Principality of Bulgaria, most notably Macedonia.The Congress of Berlin (June 13 – July 13, 1878) was a meeting of the European Great Powers’ and the Ottoman Empire’s leading statesmen. In the wake of the Russian-Turkish War, 1877-78, the meeting’s aim was to reorganize the countries of the Balkans. Otto von Bismarck, who led the Congress, undertook to balance the distinct interests of Britain, Russia and Austria-Hungary. The congress was aimed at the revision of the Treaty of San Stefano and at keeping Constantinople in Ottoman hands.Liberty Monument at “Shipka” Bulgaria – 1878Bulgaria after the Treaty of San Stefano - Минус 600 000! Ще доживеем ли още веднъж връщане на българските блудните синове?
Автор: Едвин Сугарев
Станали сме по-малко. Над 600 000 българи са изчезнали яко дим само през последните десет години – сочат все още предварителните, но вече относително точни данни от преброяването, което приключи в края на февруари. Българите са били 7 932 000 през 2001 г. Днес са не повече от 7,3 милиона. Спадът е колкото населението на десетина средно големи градове. С този темп след столетие би трябвало съвсем да изчезнем.
Проблемът не е в самото намаляване, а в неговите причини: икономически, политически и психологически. Реалният мащаб на демографската катастрофа става явен, когато си зададем въпроса не колко, а кои загърбиха родината. Тръгнаха си тези, дето могат – младите, образованите, умните. Останаха тези, дето не могат – старите, бедните, неуките.
Тръгнаха си тези, дето дръзнаха да поискат сами да управляват съдбата си и да определят периметрите на собствения си живот. Сиреч – тези с гражданско чувство и самосъзнание. Тези, които искат да напреднат в живота толкова, колкото им позволяват възможностите, волята, вярата в собствените сили.
Останаха тези, дето искат някой да ги води. Някой друг да определя кое е добро и зло, някой друг да разпределя блага и наказания. Някакъв бащица, без който биха се чувствали осиротели като зарязано овче стадо. Тези, които ненавиждат напредъка на ближния и искат не те да са добре, а на Вуте да му е зле. Тези, чийто идеал е всеобщото равенство в нищетата.
Това разбягване от България е логично. Не е нормално нормалните люде да търпят държава, която ги прави на идиоти. Държава, която се опростачва с всеки изминал ден. Те се опитаха да я променят – и през 1990-та, и през 1997-ма. Правеха грамадни митинги, ежедневни шествия, издигаха барикади на улиците. Не успяха – а в някакъв смисъл на думата и тези, които бяха издигнати от тяхната воля, за да превърнат родината им в нормална страна, ги забравиха. Покрай тях забравиха и своите обещания. Не малка част от тях изтълкуваха тази забрава като предателство. И си вдигнаха чуковете.
А реалните чукове останаха в България. Останаха тези, дето могат да виреят само върху гърба на овчедушието и духовната ленност. Останаха тези, за които народът е стадо – и колкото по е стадо, толкова по-добре. Останаха комунягите, навлекли различни маски, но единни в своите наследствени права върху собствеността на обременената от половинвековното им управление държава.
Не само те, уви. Останаха и не малко нормални българи. Емиграцията е тежък кръст: не само защото човекът без корени е и без устои, не само защото се разтваряш в една чужда среда, ставаш никой, по принуда следваш само стратегиите за собственото си оцеляване – а това те лишава от идеали, до голяма степен и от вяра, и от надежди. Но и защото е обяснимо да искаш да избягаш от една робска действителност – както искаха да избягат нормалните хора преди 1989 г. – но е позорно да загърбиш една уж свободна страна, която реално може да бъде променена от общата воля на всички, които я обитават. В този смисъл емигрантството прилича на дезертьорство – и човек се чувства като плъх, напускащ потъващия кораб.
Тук, сред тези застрашително намаляващи българи, има все още мнозина, които чувстват кръвната връзка с родината, милеят за нейното бъдеще – и не биха похарчили това чувство само заради по-големите заплати и по-подреденото живеене. И точно те са големите жертви на обезлюдяването българско. Защото именно те носят на гърба си и към двата милиона пенсионери, и безработните, и крадльовците на държавната трапеза, и огромната чиновническа паплач, която всеки божи ден им вгорчава живота.
Те са малцинство в собствената си държава. И не могат да направят нищо, за да я променят, за да я превърнат в нормално човешко обиталище. Не могат – защото зависят от гласовете на старците, които не искат да повярват, че са прекарали живота си в комунистическо оскотяване и лъжа, от продажния политически елит, от корупционната проказа, от мутренската наглост и безмозъчното чалгисване.
Така че те също са емигранти – вътрешни емигранти, чужденци в собствената си страна. И вероятно малко по малко ще се примирят, че България не е родина, а прокълната територия, обитавана предимно от покорни поданици и нравствени уроди. И ще я загърбят на свой ред – като след политическата и икономическа емиграция ще имаме нова вълна – на емигранти от омерзение.
Това впрочем вече се е случвало веднъж. Така е изглеждала България към средата на ХІХ век: покорната рая си е кютала под властта на султана, носела е фесове и се е надявяла на някакво предизвикано от “международното положение” вчовечаване на турската власт; само някакви луди глави са недоволствали и се бунтували.
И забележете – бунтът тръгнал не от поробена България, а извън нея – от разпиляните във Влашко хъшове – сиреч от тези, които били вдъхнали въздуха на свободния свят, били разбрали колко важно е да имаш родина и чрез нея да се усещаш достоен, били видели какво е да си свободен, та ако ще да нямаш и два петака в джоба. И те започнали да се връщат и да палят чергата на робския рахатлък – понякога в буквалния смисъл на думата – както Бенковски палел стрехите, за да изкара селяните на жертвените пътища на свободата.
Ще доживеем ли още веднъж подобно връщане на българските блудните синове? Кой знае…
Източник: http://www.svobodata.com/
- За „Бирата“ по същество
Кой и как е нарушил закона според съдържанието на скандалните разговори на властта?
Автор: Атанас Чобанов
Вече е налице достатъчно информация по казуса с Мишо Бирата, изскочил от скандалните записи на властта, за да се премине към анализ на съдържанието и фактите около митническата проверка, в която се намесва лично властимащото „същество номер 1“ в държавата. По дело N°1 от 11 г. в момента работи и Прокуратурата, но поради големия обществен интерес и подозренията, че може да бъде оказан натиск над съдебната власт, е добре да се огласят някои уточнения и разсъждения преди да e приключила официалната проверка.
Какво е известно от документите?
08.02.2010 – поради констатирани нарушения, с решение N°55 на шефа на Агенция „Митници“ Ваньо Танов е отнет лиценза за данъчен склад на „Леденика ММ“. Заповедта влиза в предварително изпълнение;
10.02.2010 – извършена е инвентаризация за складова наличност;
23.02.2010 – „Леденика ММ“ чрез адвоката си Сашо Пенoв (тогава все още юридически съветник на президента) подава жалба в Административен Съд – София срещу Агенция „Митници“;
01.03.2010 – В АС – София е получена административната преписка и обяснително писмо по делото от ответника Агенция „Митници“;
09.03.2010 – Съдът с председател Милена Славейкова разглежда административно дело 1613 по описа на 2010 г. Агенция „Митници“ не е представена. „Леденика ММ“ е представена от адв. Пенoв. Той поддържа жалбата срещу заповедта за отнемане на лиценза и иска спиране на предварителното производство. Съдът приема искането и постановява спиране на предварителното производство на заповед N°55, като дава 7 дневен срок за обжалване. Адвокат Пенoв иска и съдът определя да му бъде издаден незаверен препис от съдебното заседание. Съдът отлага делото по съществото на спора за 13.05.2010;
17.03.2010 – Определението от 09.03.2010 не е обжалвано от Агенция „Митници“ и влиза в сила. Адв. Пeнов иска и получава заверен препис. От този момент може да се счита, че „Леденика ММ“ временно си e възстановила лиценза, който е отнет на 08.02.2010. Дали лицензът ще бъде отнет или не зависи от крайното решение на съда, който се произнася през юни 2010 в полза на „Леденика ММ“;
Какво знаем от изтеклите разговори и публичните изяви на героите в тях?
След 08.02.2010 са проведени разговори и срещи между Ваньо Танов и Мишо Бирата, както и между Симеон Дянков и Мишо Бирата. Има договорка фабриката да добутилира произведена бира, като бутилираното количество се запечатва в данъчния склад без право да бъде реализиранo на пазара. Работният процес в пивоварната се извършва под наблюдение на служители на Агенция „Митници“, които вечер запечатват инсталацията.
Някъде в този период, по време на среща с Ваньо Танов Мишо Бирата е казал следното:
Ваньо Танов:… Предният път като идва, на асансьора каза: „Аз съм се разбирал с всички власти и съм си плащал и сега съм изненадан защо така се процедира с мене“.
От публичните изяви на Мишо Бирата се разбра, че той многократно се е жалвал за отнетия лиценз на хора във властта, включително на президента Първанов. От разговора между Бойко Борисов и Ваньо Танов става ясно, че Мишо Бирата е говорил по въпроса и с премиера, при това нееднократно:
Бойко Борисов: Ало, здрасти. Абе тоя Мишо Бирата ми се обади сега пак.
Премиерът и Мишо Бирата обаче не потвърждават, че е имало такива разговори. Премиерът даде от парламентарната трибуна и пред Министерски съвет следното обяснение за разговорите с Танов: президентът му се обадил, за да се намеси и да предотврати незаконосъобразни действия на Агенция „Митници“ срещу фабриката на Мишо Бирата.
Четирите разговора по темата, които са известни до този момент, са се провели на 12-ти март, петък или 13-ти март събота. В този ден лицензът на „Леденика ММ“ все още не е върнат, тъй като определението на съда от 9-ти март все още не е влязло в сила.
От публичните изяви на Антоний Странджев става ясно, че в деня на разговорите във фабриката се е бутилирала произведена преди отнемането на лиценза бира под надзора на митнически служители, които са запечатали инсталацията в 18ч.
Към 20.30 ч. обаче се получава сигнал, че във фабриката е запалено осветлението и се произвежда нова бира. Странджев предупреждава Ваньо Танов и изпраща мобилна митническа група на проверка.
В 20.35 Ваньо Танов звъни на Симеон Дянков и му съобщава за случилото се. От разговора става ясно, че Танов се притеснява от реакцията на премиера, но Дянков му дава карт-бланш да спре нарушителите.
В.Т.: Здравей. Извинявай, че пак ви притеснявам по туй… Сега, обадиха ми се моите хора, че са влезли отново в „Леденика“ и те работят на намалено сцепление, работят вътре. Сега, аз не знам какво сте се разбрали последно. Уговорката беше това, което имат като наличност, да го бутилират и да го изведат. Обаче те в момента произвеждат. И в дневника са намерили, че им пише при намалено сцепление, за да не бъдат хванати, че работят.
С. Д. Ами, спираш ги. Нищо не сме се разбрали. Аз нищо не съм им обещавал.
В. Т. Въпросът е, не знам, премиерът е обещал и да не каже, че аз съм пратил нарочно да ги проверяват, та да нямат изход от положението.
С. Д. Не, не, не. Премиерът ми го даде на мен и каза: „Ти се оправяй“. Аз се срещнах два пъти с него, но извън това, нали, да се бутилира това, което е произведено, нищо друго не сме се разбирали. Така че, ако има нещо, ги затваряй.
В. Т. Аз исках да знам. Да не би да му е казано: „Абе, ти си работи, докато минеш през съда“. Той сигурно е казал: „Аз в съда ще си платя и ще се оправя“. Това исках да знам, защото сега като напишем акта и той посмъртно никога няма да си върне лиценза.
С. Д. Не, не, нямаме никакво разбирателство. Така, че си действай спокойно.
В. Т. Мм… Шефът ще подскочи страшно много. Ще каже, че е нарочно. А аз съм им възложил задачи и не мога да им кажа сега не си изпълявайте.
С. Д. Добре. Бойко да подскочи. Той беше казал аз да се оправям. Така че ще се оправям.
В. Т. Тук има свръхконтрол и той не е само на едно място, а навсякъде, за всички. И тука веднага го узурпират. И сега аз трябва да им кажа: „Недейте пишете. Недейте вършете работата“.
С. Д. Да, де да. Не, не, не. Действайте си, действайте, аз ще го поема.
В. Т. Добре.
С. Д. Ще поема. Хайде, чао.
В. Т. Чао.
Докато тече проверката и се изписват протоколите, след които Бирата „посмъртно няма да си върне лиценза“, защото към този момент произвежда без редовен лиценз, митничарите са били заплашени от шефа на охраната на „Леденика“, твърди Странджев. Очевидно шефът на охраната е звънял на Мишо Бирата, а той е звънял на премиера, тъй като в 21.35 Борисов „подскача страшно много“, обажда се на Танов и му нарежда да прекрати проверката, защото е поел ангажимент да не закача Мишо Бирата. Танов от своя страна обещава да държи материалите на своето бюро докато се върне от командировка.
Б.Б. Ало, здрасти. Абе тоя Мишо Бирата ми се обади сега пак.
В.Т. Да?
Б.Б. В неговата фабрика влезнали митничари ли са, полицаи ли са, събират телефони, правят там некаква акция.
В.Т. Значи, когато беше разговорът при вас, и нали вие казахте да се срещна с него и да се разбера. Аз го извиках при мене и почнахме да разговаряме. Обади се г-н Дянков и каза: „Аз карам влака, да дойде при мене“.
Б.Б. Да.
В.Т. И аз го изпратих и повече… Сега в момента ми се обадиха, че някакъв гражданин звъни, че туй работи, Бирената. И има и дежурен телефон, че са изпратили мобилната група да види какво правят през нощта вътре в завода. В смисъл, казва, че работи заводът при отнет лиценз. Аз му звъннах по мобила и му казах: „Тази бира, която е налична, бутилирай я, докато оправим нещата“ … го извика и аз не знам те какво са се разбирали.
Б.Б. Аз го видях Дянков и го пратих при него да се разберат.
В.Т. Аз звънях на министъра и му казвам: „Г-н министър, имахме уговорка с премиера по този въпрос. Вие го извикахте, кажете ми какво сте се разбрали последно. Той ми вика: „Нищо не съм се разбирал с него. Казах му да си извади тази бира, която е останала там и това е“. И аз сега не знам какво да им кажа. По принцип звъннах и няма да… щото аз заминавам утре за Македония, тъй като има три дена среща на Световната. И им казах: „Хората са писали, няма да го завеждат и искам да ми го докладват на мене“. За да мога да разговарям с вас и да видим какво да…
Б.Б. Хайде прибирай ги оттам, нали поехме ангажимент да не…
В.Т. Да де, обаче работим в различни посоки. Аз правя едно, а министърът…
Б.Б. Не бе. Аз го виках и му казах и точно това съм му казал. Затова, кой е пратил групата там?
В.Т. Ами то е станало по обаждане…
Б.Б. Добре, обади се. Обади се, извади ги оттам и като се видиме, ще го говориме…
В.Т. … защото, ако ги заведа, той няма лиценз…
Б.Б. Да. И това да се направи в момента.
В.Т. Аз това казах. Материалите да бъдат на моето бюро и няма да се прави нищо, докато не се върна да взема решение по въпроса.
Б.Б. Добре. Ако трябва, обади му се ей-сега и му кажи какво сме се разбрали, защото там поех ангажимент и аз не съм Първанов. Като съм му обещал, че няма да го закачам, няма да го закачам.
В.Т. Разбрано. Сега ще звънна на министъра и ще му кажа…
Б.Б. Кажи му на министъра. Значи звънни му на министъра, кажи му какво съм казал и същото и на Мишо му се обади и му го кажи.
Относно този разговор и Бойко Борисов и Ваньо Танов не отричат, че е проведен, но твърдят, че му е променено съдържанието чрез монтаж, което означава добавяне, изрязване, преместване или вмъкване на думи или фрази. До този момент никой от двамата не е посочил къде точно, в коя фраза (или фрази) са разпознали наличието на монтаж.
Повтаряме още веднъж: от обясненията на Борисов пред парламента и министрите излиза, че президентът му се е обадил и го е помолил да спре неправомерна проверка. В никой момент обаче в коментарите си за този разговор премиерът не се позовава на решението на съда от 9-ти март, а това би било най-логичния аргумент срещу проверката, въпреки, че влизането в сила на това решение предстои на 17-ти март.
Логично би било поне президентът да е запознат с това решение и да се позове на него в разговора си с Борисов, тъй като към този момент президентският съветник Сашо Пенов е наясно с решението и е получил незаверен препис.
Отделен въпрос е колко важен човек в тази държава е някой си Мишо Бирата, щом като само за час след влизането на митничарите във фабриката, жалбата му стига до върховете на властта и тутакси е уважена.
В 21.57 Танов звъни на Странджев, преразказва му почти дословно думите на Борисов и му нарежда да извади проверяващите и да държи при него протоколите от проверката докато Танов се върне в сряда от пътуване в Македония, след което ще умуват какво да правят с тях. Автентичността на този разговор е потвърдена и от Странджев и от Танов.
Впрочем, сряда е 17-ти март и на тази дата решението на съда от 9-ти март вече е в сила, тъй като не е обжалвано. На 17 март „Леденика ММ“ вече си е върнала лиценза.
Антоний Странджев съобщи за Биволъ, че към момента на проверката на 12 или 13 март нито той, нито мобилните митнически екипи са имали никаква информация за решението на съда от 9-ти март. Очевидно и Танов няма информация, че съдът вече се е произнесъл, защото казва следното на Странджев:
В.Т. … той ще ни натиска. Тогава аз ще трябва да направя нарушение на закона, за да изляза от положението. Пък сега казвам: „Нека съдът да се произнесе. Тука е свършено със стария случай“.
Факт е, че Агенция „Митници“ проявява странна незаинтересованост към съдебното дело 1613 на АС – София от 2010 г. Тя не е представена процесуално на заседанието на 9-ти март, когато съдът спира предварителното изпълнение на заповед N°55 и не обжалва това решение в дадения 7 дневен срок.
Много от въпросите биха отпаднали ако обществеността можеше да се запознае със съдържанието и съдбата на протоколите от тази проверка в нощтта на разговорите. По думите на Странджев протоколите са изведени както е по закон, въпреки нареждането на премиера, и сега са приложени към дело N°1/11 на ВКП. Важен е въпросът защо те не са били приложени от Агенция „Митници“ към преписката по дело 1613/10 на АС – София. Eфектът от констатирането на производство без лиценз е формулиран ясно от Танов: „Леденика“ „посмъртно няма да си върне лиценза“. Вместо това съдът оправдава „Леденика“ за нарушенията констатирани от митниците през ноември 2009, връща им лиценза и е „свършено със стария случай“.
Интересен момент в казуса е, че по дело 1/11 Прокуратурата няма как да не посочи нарушител. Ако фабриката е работила незаконно във вечерта на разговорите, както твърдят Танов и Странджев, то премиерът е престъпил закона като е наредил да бъде спряна митническа проверка. Ако „Леденика“ е работила редовно в този момент, то митничарите са извършили нарушение и отговорността трябва да бъде понесена от техните началници.
Но имайки предвид досегашното развитие на скандала и реакциите на Прокуратурата, никак няма да бъде учудващо, ако на публиката бъде сервирано някакво витиевато заключение: Борисов хем е възпрепятствал редовна митническа проверка, хем е осуетил неправомерен митничарски натиск над производителя, тъй като съдът поне де юре му е възстановил лиценза.
Източник: http://www.bivol.bg
- Затоплянето на климата = повече сняг
Обяснението за този феномен било лесно – повишената влажност, смятат учени
Затоплянето на климата може да предизвика зачестяване на силните снежни бури, подобни на тези, които връхлетяха САЩ и Европа през тази и миналата зима.
Това прогнозират американски учени, цитирани от Франс прес.
Когато климатът на земята се затопля и влажността се увеличава, се засилва вероятността от много силни бури през всички сезони, обясни директорът на метеорологичната секция в сайта за световни метеорологични прогнози „Weather Underground“ Джеф Мастърс.
През последните две зими над североизточните Съединени щати се разразиха три снежни бури с категория 3 или по-висока.
По-рано буря с такава сила е имало само веднъж – преди петдесет години, през зимата на 1960-61 г., посочи Мастърс.
Тази зима бе една от най-снежните в историята на Ню Йорк.
През януари там паднаха 91 см сняг, а през февруари 94. Февруари 2011 бе най-снежния в цялата история на Чикаго, съобщи Eurochicago.com.
Въпреки обилните снеговалежи температурите в САЩ не паднаха под средните през последните две зими.
Обяснението за това явление е, че по-топлата атмосфера задържа повече влага, отбелязват учените.
Източник: Вести
- Особености на националния туризъм
Идва нов туристически сезон – на фона на упорстваща в страната криза и на политически катаклизми в някои от най-магнетичните дестинации. Как ще се отрази това на българския туризъм? А. Пунчева от радио Дойче Веле анализира прогнозите.
Очакваше се в наши дни глобалният брой на туристите да стигне малко над милиард. Засега oстава със скромните 900 милиона, въпреки че по-богатите държави вече изпляскаха от мътните води на кризата. Уви, в някои от най-популярните и достъпни, дори за българи, дестинации –Тунис и Египет, започнаха верижни политически колизии. Миналата година двете държави са били посетени от 50 хиляди български туристи.
Размириците в Близкия Изток, освен другите проблеми, ще окажат и негативен ефект върху туристическата индустрия. Проф. Цветан Тончев, председател на Българската туристическа камара, казва пред ТВ “Европа”: “България не иска да печели от чуждото нещастие. Възможно е обаче част от потенциалните туристи в Тунис (в по-малка степен – Египет) да се пренасочат към България”. Туристи от Германия, Ирландия, Полша, Чехия.
Туризмът е като дете – иска слънце и много грижи
Туристическият продукт е много динамичен и чувствителен – изисква политическа стабилност, приемливи данъци и такси, ясна стратегия, развита инфраструктура, ефективна реклама. Не е достатъчно само се да каже: ”Има много какво да се види там”, за да потеглят туристите.
Въпреки това България практикува от години тази философия – система от вярвания, която включва самочувствие: ние сме много древни, нашата култура е богата, глей колко камъни и съкровища има (напоследък и мощи); неспазване на законите, неглижиране на стандартите. И се чака туристите да дойдат на тълпи и да се поклонят. Само че българските културни съкровища чeсто са неподдържани, почти винаги са опасани от сергии с китайски сувенири, липсва визуална комуникация и пр.
Старинните морски градове губят облика си и заприличват на “атрактивните” бетонни гета в София от годините на късния преход. Застроените плажове – да ги оставим за друг път. И все пак, природата на тази държава е хубава и много разнообразна, пейзажът се сменя на всеки 50 километра, та наистина не му е лесно на недалновидното й население да я съсипе толкова бързо. Макар че то се старае с всички сили.
Магнит за туристи, но какъв?
Зимният сезон, който вече е към края си, вероятно няма да донесе очакваните приходи – просто нямаше сняг. Зачестиха трагичнте инциденти със скиори, дошли да карат в неразрешените райони, предизвиквайки лавини. Ниските глоби правят Банско много привлекателно за фрий-райдърите и, за съжаление, лавина взе нова жертва през седмицата. На услугите в туристическия сектор няма как да не се отразява и кризата в страната, която започва да става хронична, както и свитото потребление.
Добър ефект върху индустрията произведе идването на low cost компаниите в България, в Пловдив например. Хотелските мениджъри размърдаха мозъците си и започнаха да предлагат чувствително по-ниски цени при ранни резервации за летния сезон.
През цялата година българи и гърци щъкат на Кулата в двете посоки, а статистиката показва, че достъпните секс услуги в пограничните райони привличат все повече граждани от Турция и Гърция. Най-горещата тенденция в този пазар на юг било наемането на платена постоянна любовница срещу твърда месечна тарифа. Добра е тенденцията и в летния алкохолен туризъм.
Желанието за екзотика и коктейл със сламка в ръка силно се изостря, когато действителността предлага само проблеми и уродливи политически сюжети, представени от слаби актьори. Затова и българите искат да пътуват. Те имат и много да наваксват след дългите години крепостничество при Живков, когато лелеяната цел на цял един живот бе пътуване с влак до Будапеща или Източен Берлин.
Ако искаш да разсмееш Господ, прави планове!
Сега нещата са други, мечтите са по-смели, хората са по-взискателни, а дигиталните фотоапарати струват 100 лева. Българите, които в нормалния си живот са мнителни и предпазливи, по отношение на пътуванията проявяват трогателна доверчивост. Която отново се дължи на скромния опит зад граница.
Венец на това безгрижие бяха излитащите към Египет туристически групи, много след настойчивите призиви на българското министерство на външните работи да забравят поне за малко Кайро и Хургада. Упоритостта им се подсилваше от предчувствието, че туристическите компании ще направят и невъзможното, за да не им върнат парите за провалената екскурзия, което в сериозна част от случаите се оказа вярно.
Предупрежденията и пророчествата не вършат много работа. Едно от последните бе това на скандализиращия общественото мнение Мишел Уелбек в романа му “Платформата”. Той предсказа разигралата се малко по-късно драма на индонезийския остров Бали и срива в секс туризма. “Пророчествата”, всъщност, са нормалните предчувствия на по-сетивните умове за това, до което може да стигне човечеството, в крайна фаза на оглупяване и загуба на инстинкти. Но до тогава “Bon voyage!” за всички нас.
Източник: Дойче Веле
- България се е стопила с 600 000 за 10 години
Само София е увеличила жителите си.
С над 600 000 души се е стопила България за последните 10 години. Това е равносилно на изчезването на населението на 28 средно големи града, по един във всяка област.
Със сигурност само София е увеличила жителите си, на кантар е Варна, показват първите неофициални данни от приключилото преброяване днес. През 2001 г. сме били 7,932 млн., сега се очакват не повече от 7,3 млн.
Официалните данни ще бъдат обявени от НСИ в края на март или началото на април. (24 часа) - ЛИКАНТРОПИЧНА ДЕМОКРАЦИЯ: CIRCULUS VITIOSUS BULGARICUS
Aвтор: Д-р Георги Чалдъков
Казвано е, че мечтата на квадрата е да стане кръг. Но не порочен кръг!
Според Евклид кръгът е най-симетричната форма с най-голяма повърхност в сравнение с квадрата, елипсата, правоъгълника и други форми със собствен душевен интериор. От философското училище на Ксенофон и Парменид в Magna Graecia се знае, че сферата е божествена форма. И справедлива – всяка нейна точка отстои на еднакво разстояние от центъра – сферата е най-демократичната изява на глобалното морфологично общество, което няма антропологичен еквивалент.
И кръгът, очертан с ръцете на будист – „жест на знанието”, което може да ни помага да не попаднем в сirculus vitiosus – порочният кръг на човешката безизходност.
На 10 ноември 1989 г. падна “софийската” стена и настъпи “премахване” на политическата власт на БКП, “преобразуването” й в БСП, разочарование от СДС, лъжлив цар, тройна коалиция – и надежди в ново правителство. Circulus vitiosus Bulgaricus – българският порочен кръг на надежда-и-отчайване, ентусиазъм-и-нихилизъм се завъртя за 21-ви път.
“Чуйте, няма да се изморя да повтарям: демокрацията не може да бъде подарена като парче шоколад. Демокрацията трябва да бъде завоювана. За да бъде завоювана, трябва да бъде желана. За да бъде желана, трябва да знаеш какво представлява.” – писа голямата италианска журналистка Ориана Фалачи (1929-2006) в последната си книга “Интервю със себе си. Апокалипсис”.
Сега ще перифразирам Фалачи: българите не знаем как да извоюваме демокрацията, желаем я, но не знаем какво представлява. Защото сме били потискани от една жестока диктатура, продължила 45 години.
Като оценявам високо свободата да се движим по света и сравнително свободно да пишем и говорим, по всичко личи, че 21 години не стигнаха да излекуваме 45-годишните рани в начина на мислене – няма я меритокрацията, “аристокрацията на заслугите” от държавата на Платон. Така от “45 години стигат/ времето е наше” стигнахме до “21 години стигат/ времето е тяхно”.
Унгарците през 1956 г., чехите през 1968 г., поляците през 1980 г. направиха първите си опити за свобода. А ние безмълвно живяхме, по-точно боледувахме от комунизъм цели 45 години – така след 10 ноември 1989 г. изведнаж попаднахме в демокрацията. Почувствахме се обаче като освободените от циганите мечки в парка край град Белица – не смеят да влизат в гората, вървят на два крака и се търкалят напред-назад по поляната.
А ние освободените хора не спираме вулгарните си изяви на примитивен хедонизъм, проявен в алкохолизиране, наркотизиране, разврат, проституция, педерастия, педофилия, безотговорно отразявани от медий и интернет форуми – пред очите на училището, университета, църквата, семейството и държавата. Всичко това, заедно с корупцията и липсата на съдебна справедливост, пусна на свобода още един порок от кутията на Пандора: агресията – вербална и физическа, наскоро я обобщих като “булгресия” – не само битова, дискотечна и стадионно-улична. Но особено много онази, наричана white-collar crimes (престъпления на белите яки) – корупцията на политиците и високпоставените държавни служители.
Атавистично-заложената агресивна енергия в съвременния човек възроди, по-точно окуражи “вълка в човека”, онова homo homini lupus est (човек за човек е вълк). Сега не любовта, а агресията към ближния и държавата станаха неизменна проява на свободата – явление, което наричам “ликантропична демокрация” (гр. lycos – вълк, anthropos – човек), съответно – “ликантропично общество” и “ликантропична цивилизация”.Проблемите от насилието и жертвите (bully-victim problems) вземат опасни размери при младите хора, включително ученици и студенти. Дискотеки, стадиони, студентски квартири и градове, понякога и училища, се превръщат в гладиаторски арени. Колкото и да сме зависими от нашите гени, хипотезите за типологията на личността на Ернст Кречмер и за “родения престъпник” на Чезаре Ломброзо днес отстъпват пред тези за държавата-престъпник и обществото-престъпник.
Крайно време е и политиците да се замислят по-задълбочено за тези явления. Българската държава трябва да въведе моралната хигиена за задължителен – не свободно избираем – предмет в детските градини, училищата и университетите. И разбира се – в парламента, правителството и президентството. Ще може ли обаче министър-председателят Бойко Борисов, подобно на президентът Ейбрахам Линкълн, да каже: “Аз съм премиер на България. Аз притежавам власт и никога не забравям това, защото ще я упражня.” Преди да направи това, той трябва да се посъветва с нашите водещи think tanks: Тома Томов, Харлан Александров, Соломон Паси, Иван Кръстев, Огнян Минчев…
И с психиатрите Динчо Палазов (Бургас), Георги Попов (Варна) и Илиян Иванов (Ню Йорк).Послеслов
По данни от Житието на Климент Охридски, комендантът на Белград е бил титулуван „боритаркан“ – от тюркски “бьори”, “берю” – вълк, “таркан” – началник, командир, при което “боритаркан” означава „началник, предводител на вълците“ – така пише доцент Стефан Йорданов в статията си “За организацията на граничната охрана в епохата на Първото българско царство” (“1100 години Велики Преслав”, 1. Шумен, Изд. на ВПИ “Константин Преславски”, 1995, 211-226).
Според този автор прабългарската държава е поставяла на първо място свободата и никога не е правила роби от пленените врагове, пускала ги е на свобода или им е давала шанс в редовете на армията си да докажат лоялността си към България на бойното поле. Имало е обаче и друг обичай: в Симеонова България, когато военен началник бъде “пенсиониран” или отстранен, той имал – “по военния закон” – право-на-грабеж в съседните неприятелски земи, защото трябвало – пак според закона – да се завърне вкъщи с плячка.
И така е трудно, поне за мен, да разбера къде са корените на ликантропичната демокрация в България. Те са по-добре познати на поета Илиян Троянски – описани са във “Вълк”, “Ликантропия” и другите негови стихове от цикъла “Аз и моят вълк”, публикувани през 2009 г. в книгата “Клетвата на вторите стрелци”.
Ще забележите, че там пише и за бездушието на овцете – другата страна на агресията. - Пламен Симов с интервю за „Уикенд“
Пламен Симов е роден през 1941 г. в Пловдив, но през 50-те години семейството му се преселва в София. Майка му Мария Симова е актриса, драматург и партиен секретар на Театъра на армията. Била е близка с генералитета на България – особено с тогавашния военен министър Добри Джуров, както и с шефовете на МВР Григор Шопов и Здравко Георгиев.
Първото му висше образование е театрознание във ВИТИЗ. След това е изпратен във Франция, където следва икономика и търговско право.Симов е автор на няколко пиеси, играни в различни български театри, както и на филмови сценарии.
След промените бе избран за депутат във Великото народно събрание, където бе шеф на подкомисията „Персонални престъпления на бившия режим“. През 1990 г. влезе в парламента с листата на ДПС. Сам се определя като „създател на ДПС“. С Ахмед Доган обаче от години са в лоши отношения. Даже се стигна дотам, че Симов поиска Върховната касационна прокуратура да разследва тайната организация, създадена от Сокола през 80-те години на миналия век. Според бившия депутат тази структура изобщо не е разпускана и е изключителна опасност за националната сигурност.Истинска популярност Пламен Симов обаче доби като генерален секретар на Моряшкия синдикат и покрай „Океански риболов“. През последните години той последователно е обвинявал за източването на фирмата покойните Андрей Луканов и Александър Божков, както и Симеон Сакскобургготски.
Знакови са писмата и сигналите му за „Океански риболов“ до родните главни прокурори – Иван Татарчев и Никола Филчев. Резултатът от тях е все един и същ – Симов обвинява прокуратурата, че нищо не е свършила.
През октомври 2000 г. той поиска оставката на Филчев чрез жалба до Висшия съдебен съвет. Мотивите му бяха „бездействие на главния прокурор по сигнали за злоупотреби във фирма „Океански риболов“ ЕООД, намеса в делото за смъртта на прокурора от ВКП Николай Джамбов, както и две дела срещу самия Симов, които били образувани след намеса на главния прокурор“.
Малко след това синдикалистът беше арестуван. Обвинението на прокуратурата срещу него е, че през 2000 г. чрез измама се е опитал да придобие Рибно пристанище – Бургас, което е част от дружеството в ликвидация „Океански риболов“ ЕООД. Това станало чрез представяне в Министерството на икономиката на искане за несъществуващо вземане (цесия) в размер $ 1 089 332 от страна на фирмата на Симов „Мибевре интерконтакт“ ЕООД – София, твърди прокуратурата.
При ареста бе обискиран офисът на екснародния избраник и оттам бяха иззети документи, уличаващи Филчев според твърдения на Симов. Пак според негови думи е било замислено ликвидирането му, когато е каран под конвой за разпит в Бургас и през нощта е бил свален в Стара Загора. Покушението било осуетено, защото прокурорът Николай Колев предупредил съпругата на Симов, а тя взела мерки, като се обадила на брат си – депутат от НДСВ. Последният сюжет стана достояние на медиите след разстрела на прокурора Колев.
– Г-н Симов, първо вашите родители, а след това и вие самият сте били близки до човека, ръководил де факто Държавна сигурност през 70-те и 80-те години на миналия век – Григор Шопов. От ръководни кадри на бившия режим съм чувала, че по това време е била създадена някаква суперсекретна структура – “звено за специални поръчки”, нещо като ДС в ДС, обслужващо лично Тодор Живков. Запознат ли сте с дейността на тази “преторианска гвардия” покрай дългогодишното си сътрудничество с Григор Шопов?
– Като ви разкажа за дейността на самия Григор Шопов, аз все едно трябва да направя признание, че съм участвал в централното ръководство на такава организация, вземайки предвид главно резултатите от дейността ми по борбата с корупцията преди 10 ноември.Въпреки че Григор Шопов е бил зам.-шеф на МВР, той е човекът, който на практика ръководи Държавна сигурност в този период. Той, като личност, която отговаря тотално за сигурността на държавата, е имал правата не да създава организации, а да прави това, което намери за добре.
Непрекъснато чувам от духовни гноми като Димитър Иванов, като Цвятко Цветков да обсъждат едно тяхно управление /Шесто – б. ред./, а Григор Шопов ги наричаше “клюкарите”. Защото се занимаваха с клюки. Те трябваше да следят почтеността на гражданите – но не дали са почтени като хора, дали изпълняват десетте Божи заповеди, а дали вярват в ЦК, или не. И заради репресиите, които те създаваха,
цялото Шесто управление бяха не за разформироване, а за затвора.
Те съществуваха, за да пазят партията, да пазят т.нар. основни ценности. От какво? От това, че някой разказвал вицове, друг пък не бил съгласен, трети не обичал Тодор Живков… Това е цялата им “голяма професионална дейност”, която я върши всяка селска клюкарка. От Шесто изобщо не бяха професионалисти, а палачи на българската демократична същност – доколкото я има в нацията.
Затова те нямат право на медийна изява, на нищо. Просто прескочиха затвора. Излезе, че целият преход е една помощ да прескочат затвора.– А тази организация, създадена от Шопов, дали е разполагала с данни и срещу някои от “хората за затвора”, както ги нарекохте?
– Ангел Солаков, един от бившите шефове на МВР, също говори за тази организация. В книгата си пише, че тя била “тайна” и “подчинена на Григор Шопов”. Което е пълна глупост. Защото не може да си министър, да ръководиш нещо и то да бъде тайна от държавата. То е тайна от Ангел Солаков.Омразата му към Григор Шопов идва от това, че Солаков беше изключително близък с Георги Найденов от “Тексим”, където се извършваха едни сериозни престъпления. Найденов беше полковник от Първо главно управление /ПГУ/ на ДС, заместник-началник по едно време на ПГУ, и поради моята близост с Шопов, както искайте го разбирате, аз в един момент взимам изключително отношение, имам гърба му, разкривам престъпленията на Георги Найденов и го вкарвам в затвора за 20 години.
Ходил съм да проверявам вилата на Солаков в местността Мечката край Самоков, още когато беше министър на вътрешните работи. Както и на Мирчо Спасов. Тя беше на стотина метра от тази на Ангел Солаков.
Във вилата на Солаков отидох с неговия шурей Трайчо,
защото той беше пред развод с жена си, която беше в Киев. Солаков беше покровител на “Тексим” и вилата му беше оттам, затова реших да огледам сериозните му имуществени придобивки. Трайчо всичко ми показа – къде шуреят му си държи луканките и прочее. А във вилата на Мирчо Спасов помня, че имаше специална количка за изстудяване на уиски.
– Не криете непоносимостта си към Първо главно управление – “българските джеймсбондовци”, “ловците на шпиони”…
– Да, и ще ви обясня защо с един пример. Имаше един Милчо Коларов, агент на ПГУ, чийто син по-късно приватизира “Плама” – Плевен. Той избяга от България с помощта на това управление. Преди това беше пратен в Етиопия от първия заместник-министър на земеделието Коста Янков – един от светлите умове на България, гостувал даже на Рокфелер, който създаде “Родопа” и пръв се пребори да има частни стопанства у нас още през 60-те години, но го спряха, защото това било “капиталистическо”.Та Коларов отива в Етиопия, за да ликвидира определени неща на “Родопа”, но де факто е имал задача от ПГУ да вземе парите и да избяга оттам. Научавам я аз цялата тази работа и Коста Янков взима необходимите мерки, като предупреждава правителството, че Милчо Коларов ще избяга от България, след като прибере парата от Етиопия.
Даже беше подготвена и схема за неговото връщане, тъй като Янков имаше платинен медал, тежащ половин кило, връчен му лично от Хайле Селасие за заслуги към Етиопия.
Етиопците казаха в един момент: “Г-н Янков, това, което можем да направим заради вашите заслуги към страната ни и като човек на императора, е да спрем всички полети, като ще бяга оттук, и да го насочим към Кайро, където са ваши хора. Там ще си го приберете. Друго не можем да направим”.
Стигат нещата до Тодор Живков, ноизведнъж се оказва, че ПГУ не желае да си прибере Коларов.
И той се установява в Южна Африка, където си прави фабрика за сапун.Но низвергването, свалянето на Коста Янков беше и заради това, че са го накарали нарочно да се подпише, да гарантира за Милчо Коларов, за да имат коз срещу него. И Янков след това, когато разбира от другите служби, да речем, че това е операция на ПГУ, казва: “Ама, дайте да го спрем, да го върнем”. Тази история стана повод за свалянето на Коста Янков.
Във Франция също стана дума за тези неща. Французите ненавиждаха Янков, защото негови два кораба са минали метър от тях по време на алжирската война и са доставили оръжие. “Тексим” беше доставил един кораб и беше хванат от французите, и то с помощта на нашата Държавна сигурност. Изглежда, още тогава е имало топли връзки, но не между някои служби, а между някои хора. И това се нарича корупция. Григор Шопов се бореше точно с тези неща.
Аз казах на Григор Шопов, че мои приятели от френската мафия са готови да ми помогнат да хванем Коларов, да го качим на едно корабче и да докараме в България,
за да застане пред правосъдието.Той обаче ми каза: “А, Пламене, тази работа не мога аз да я реша. Мини утре към края на работното време пак”. Знам обаче, че няма човек в ДС, който би пропуснал да се окичи със залавянето на хайдук, докаран на крака, окрал държавни пари с помощта на ПГУ – престъпното управление, което още продължава да функционира за съжаление.
Отидох на следващия ден, но за разлика от тези, които влизаха с картите, секретарката на Шопов – Ралчева, винаги слизаше да ме вземе.
– Как в крайна сметка се реши проблемът? Шопов даде ли зелена улица на операцията по залавянето на Милчо Коларов и довеждането му в България?
– Не, той каза: “Нямаме такива методи”. И го каза с половин усмивка, с едно пръстче към тавана нагоре. Защото и неговият кабинет се подслушваше. Два пъти това пръстче ми го е вдигал.– Добре, но нали от ПГУ са могли да възразят, че техният човек Коларов е имал специална задача да създаде “фирма под прикритие” на външното разузнаване в Южна Африка и да пренасочи парите от Етиопия към нея? Това също е вариант да се измъкнат, нали?
– Веднага ще ви отговоря. За тези работи управленията си имат бюджет от държавата, лимитирани средства. Тук се сещам за един случай с Иван Славков-Батето. Това сигурно го чувате за пръв път. Нека да се види тази тъмна група с какво се е занимавала.Иван Славков, преди да се ожени за Людмила, трябваше да отиде в Лондон, вече му бяха дали чин полковник или подполковник от ПГУ. Тогава имаше една фирма – “Булет”, и се вдигат с един Стоянов от ПГУ да заминават. Носят обаче 15 000 долара, за да платят на един български агент в ЮАР.
Летят през Мароко с една наша стюардеса – небезизвестната Димка Бояджиева, и Иванчо се забавя два дни в Маракеш,
където изяждат и изпиват парите. През това време един полковник от Второ главно управление, няма да му казвам името, който отговаря за тези пътувания, си скубе косите.– Били ли са наказани? Или им се е разминало? Сигурно агентът е бил много недоволен от неплащането на “хонорара” и му е идвало да предприеме нещо, за да си отмъсти?
– Хайде да не говорим за наказания. Сега трябва да ги наказваме. Това е само един пример за престъпната дейност на ПГУ.Аз имам реакцията на агента, но не съм я огласил. И да не говорят ПГУ колко са си пазели агентурата! Това се престъпници. Златото на партията и прочее. Да не ги започвам с разкритията на Григор Шопов старите кадри на външното разузнаване, които сега са в НРС. Те се свързани с тези неща.
Финансовият министър Симеон Дянков разполага с документ, че 120 млн. долара от активите на “Океански риболов” бяха изпратени в “Бърклиз банк” по линия на ПГУ. Всички служители на “Океански риболов” преди 10 ноември бяха хора на ПГУ. Само един имаше на военните. Тези пари никой не иска да ги връща в България. Отписали са ги като “невъзвращаеми”.
– Вие твърдите, че братът на Николай Гяуров – Костадин, не е изпаднал в немилост, защото уж участвал в опит за преврат срещу Живков, когато той бил тежко болен, едва ли не на смъртно легло, а защото почнал по “нерегламентиран начин” да трупа пари…
– За Кочо Гяуров, който беше кандидат-член на политбюро, се намериха данни, че има стадо от 200-250 овце, някъде разхвърляни. По социалистическо време това беше необичайно. Кочо беше един физически и духовен гном, попаднал във властта по необходимост. Защото Тодор Живков обичаше да се заобиколя с хора, които нямат мнение и са зависими. Но когато изскочиха тези неща около него и когато Григор Шопов изскърца със зъби за някои работи, Кочо си замина.Когато Шопов държи в ръцете си документ, с който Тодор Живков си заминава за минути /досието му като агент на Никола Гешев – б. ред./, той не го даде в Москва. А аз го предадох на полковника от руското разузнаване Агафонов, който тогава беше консул у нас и също приятел на семейството ни, и той го предаде на Горбачов.
– Внезапната смърт на ген. Димитър Кьосев, зам.-шеф на ПГУ през 70-те години, официално представена обаче като настъпила вследствие на “продължително боледуване”, свързана ли е с тези крупни афери на външното разузнаване? Говори се, че генералът е бил отровен по време на вечеря в ресторанта на МВР в хотел “Славянска беседа”…
– Много добре знам кой е Димитър Кьосев. Той умря от “много лошо кафе” в клуба на “Славянска беседа”.
Съдете сами какво представлява моралът на този човек. В края на 60-те като човек от тайната група на Григор Шопов настъпих неговите играчи-крадци, научили се междувременно, че покрай държавната “квота” – оръжие, наркотици, има и една по-малка, но много сладка част.Те тук не можеха да си правят вили, но си отваряха сметки навън.
Работил съм и с френското разузнаване, и с други европейски специални служби, за да се установи произходът на тези пари.
Ще ви дам един пример, пак свързан с Коста Янков, който се познаваше с Кьосев покрай Варна. Срещата им е в кафене “Савоя”, сега част от хотел “Радисън”, по инициатива на Кьосев. Сядат. Кьосев казва: “Коце, много близко си се обвързал с Пламен Симов…” Коцето, Бог да го прости, отговаря с едно леко заекване, той така си говореше: “Какво значи да съм се обвързал? Какво разбираш под това?” – “Абе, той е много активен в някои работи тук и засяга наши хора. Ето, ние сме дали във военния отдел информация, че той е издал наш агент. Каза ни го Ангел Цанев. Но понеже не е знаел, че е агент на ПГУ, не сме го вкарали в затвора. Коце, ти с тоя човек нямаш работа. Той е или френски, или германски, или английски, или американски агент. Но той е агент. И ти с него нямаш работа!” Коцето Янков решава да си направи майтап и му подхвърля: “Абе, Косьо, да не би да е руски агент?” Кьосев се замисля за секунда и казва: “Ами, ако е такъв, халал да им е! Обаче ти, да знаеш, ще береш ядове със Симов!”
Какво искам да покажа с това? Че в България разузнаването се е занимавало с “или”.– Вместо с “е”, така ли?
– Точно така. Ако съм руски агент, те би трябвало да го знаят. В някои случаи, ако сме на специална “струна” с КГБ, може и да не го знаят. Но да изброиш половината Европа плюс американските служби, значи ти си една гадина, която трябва да изкара даден човек чужд агент независимо дали той е такъв.
Това сериозно ли ви звучи за шеф на разузнавателна служба?!И как няма да пие “лошо кафе”, след като участваше в престъпленията на Тодор Живков?
Отделно Кьосев забърка голяма каша с доставката на защитни шведски мрежи “Баракуда”. Това беше по време на шестдневната война между Израел и арабите. Тези мрежи са от специална материя, която издържа на много високи температури. Арабите си покриваха танковете с други мрежи, но силното слънце ги повреждаше, бойните им машини лъсваха и израелската армия ги унищожаваше. Имах предложение от французите да доставим на арабите от мрежите “Баракуда”, но да се мине през нас и Швеция, за да не се разбере, че те са участвали. България, като застъпник на арабската кауза по това време, имаше възможност да осъществи сделката. Аз донесох тук един куфар с мостри и го дадох на висш чин от военното разузнаване.Но… минават седмици, а нищо не става. Какво се оказва? Че Димитър Кьосев е решил изобретатели от ПГУ, които щяха да получат минимум по 5000 лв. на човек, да изработят наши защитни мрежи на базата на шведските мостри. След което ПГУ и лично той да прилапат огромни пари от аферата. Но… измамата се разплита и се стига до “лошото кафе” в “Славянска беседа”.
Ами Васил Коцев?– Който пък задрямал на волана на колата си след обилен обяд, блъснал се в крайпътен стълб и загинал на място?
– Какво заспиване?! Дръжки! Жена му пострада също. Не помня вече дали оцеля.
Три-четири дни преди катастрофата от Москва изискват от Коцев доклад по бъркотиите с българските външнотърговски дружества. Той сяда и почва да пише истини. И си ги пише вкъщи. Систематизира ги и си блъска главата дали ще каже на руснаците истината за криминализацията на българските служби. И е убит от нашите, не от някой друг. От тези, които могат да бъдат засегнати, и искат да прикрият престъпленията си.Едно интервю на Добринка КОРЧЕВА
- „Речта на краля” с „Оскар“ за най-добър филм
На 83-а церемония по връчването на премиите на американската киноакадемия, британският филм „Речта на краля“ бе признат за най-добър филм на 2010 година. Наградата за най-добра режисура получи режисьора на филма Том Хупър, наградата за най-добра мъжка роля получи Колин Ферт- изиграл ролята на крал Георг VI в„Речта на краля“ . Филмът вече събра 230 млн. долара и бе номиниран за „Оскари“ в 12 категории и получи четири.
За най-добра актриса бе призната Натали Портмън за ролята й на балерина във филма „Черният лебед“ на Дарен Аронофски.
Наградата за второстепенна женска роля получи Мелиса Лео за играта си във филма „Боецът“. Крисиан Бейли получи наградата за най-добра мъжка второстепенна роля. За най-добър пълнометражен анимационен филм е признат „Играта на играчките. Голямото бягане“, а наградата за най- добър документален филм бе присъдена на „Вътрешни работи“, посветен на световната икономическа криза. Най-голям брой технически „Оскари“ получи фантастичния трилър на Кристофър Нолан „Начало“. Церемонията бе водена от 28- годишната Ан Хатуей, която стана най-младата водеща в историята на церемониите по връчването на наградите.cross-bg
Още по темата
В очакване на „Оскарите“ 2011 (2011 Оscar predictions)
2011 OSCARS BACKGROUND: Nominees for best picture
The 83rd Academy Awards Oscar Nominations
На червения килим на Оскарите
.
- Oscar Winners 2011
Big news so far:
• The King’s Speech takes Best Picture
• Colin Firth (The King’s Speech) takes Best Actor
• Tom Hooper (The King’s Speech) takes Best Director
• Natalie Portman (Black Swan) takes Best Actress
• Christian Bale (The Fighter) takes Best Supporting Actor
• Melissa Leo (The Fighter) takes Best Supporting Actress
• Four awards for Inception and The King’s Speech
• Three awards for The Social Network
• Two for The Fighter and Alice in Wonderland
• One award for Toy Story 3It was a big night at the 2011 Oscars held at the Kodak Theater on Sunday (February 27) in Los Angeles. The big winners of the night were The King’s Speech, Inception, and The Social Network.
Performance by an actor in a leading roleWINNER:Javier Bardem (Biutiful)Jeff Bridges (True Grit)Jesse Eisenberg (The Social Network)Colin Firth (The King’s Speech)James Franco (127 Hours)Performance by an actress in a leading roleWINNER: Natalie Portman (Black Swan)Annette Bening (The Kids Are All Right)Nicole Kidman (Rabbit Hole)Jennifer Lawrence (Winter’s Bone)Michelle Williams (Blue Valentine|)Achievement in directingWINNER: Tom Hooper (The King’s Speech)Darren Aronofsky (Black Swan)David O Russell (The Fighter)David Fincher (The Social Network)Joel Coen and Ethan Coen (True Grit)Art directionWINNER: Alice in Wonderland – Robert Stromberg (production design), Karen O’Hara (set decoration)Harry Potter and the Deathly Hallows Part 1 – Stuart Craig (production design), Stephenie McMillan (set decoration)Inception – Guy Hendrix Dyas (production design), Larry Dias and Doug Mowat (set decoration)The King’s Speech – Eve Stewart (production design), Judy Farr (set decoration)True Grit – Jess Gonchor (production design), Nancy Haigh (set decoration)Achievement in cinematographyWINNER: Wally Pfister (Inception)Matthew Libatique (Black Swan)Danny Cohen (The King’s Speech)Jeff Cronenweth (The Social Network)Roger Deakins (True Grit)Performance by an actress in a supporting roleWINNER: Melissa Leo (The Fighter)Amy Adams (The Fighter)Helena Bonham Carter (The King’s Speech)Hailee Steinfeld (True Grit)Jacki Weaver (Animal Kingdom)Best animated short filmWINNER: The Lost Thing (Nick Batzias, Shaun Tan and Andrew Ruhemann)Day & Night (Teddy Newton)The Gruffalo (Jakob Schuh and Max Lang)Let’s Pollute (Geefwee Boedoe)Madagascar, carnet de voyage (Madagascar, a Journey Diary) (Bastien Dubois)Best animated feature film of the yearWINNER: Toy Story 3How to Train Your DragonThe IllusionistAdapted screenplayWINNER: The Social Network – Aaron Sorkin127 Hours – Danny Boyle & Simon BeaufoyToy Story 3 – Michael Arndt (screenplay); John Lasseter, Andrew Stanton and Lee Unkrich (story)True Grit – Joel Coen and Ethan CoenWinter’s Bone – Debra Granik & Anne RoselliniOriginal screenplayWINNER: The King’s Speech – David SeidlerAnother Year – Mike LeighThe Fighter – Scott Silver, Paul Tamasy and Eric Johnson (screenplay); Keith Dorrington, Paul Tamasy and Eric Johnson (story)Inception – Christopher NolanThe Kids Are All Right – Lisa Cholodenko and Stuart BlumbergBest foreign language film of the yearWINNER: In a Better World (Denmark)Biutiful (Mexico)Dogtooth (Greece)Incendies (Canada)Outside the Law (Hors-la-loi) (Algeria)Performance by an actor in a supporting roleWINNER: Christian Bale (The Fighter)John Hawkes (Winter’s Bone)Jeremy Renner (The Town)Mark Ruffalo (The Kids Are All Right)Geoffrey Rush (The King’s Speech)Achievement in music written for motion pictures (original score)WINNER: Trent Reznor and Atticus Ross (The Social Network)John Powell (How to Train Your Dragon)Hans Zimmer (Inception)Alexandre Desplat (The King’s Speech)AR Rahman (127 Hours)Winners and Nominees for the 83rd Academy Awards
Best Picture
Winner: „The King’s Speech“The nominees were: „Black Swan,“ „The Fighter,“ „Inception,“ „The Kids Are All Right,“ „The King’s Speech,“ „127 Hours,“ „The Social Network,“ „Toy Story 3,“ „True Grit,“ and „Winter’s Bone.“
Best Leading Actor
Winner: Colin Firth for „The King’s Speech.“
This is Firth’s first Academy Award win and his second nomination. He was nominated in 2010 for „A Single Man.“The nominees were: Javier Bardem, „Biutiful“; Jeff Bridges, „True Grit“; Jesse Eisenberg, „The Social Network“; Colin Firth, „The King’s Speech“; and James Franco, „127 Hours.“
Best Leading Actress
Javier Bardem, left, and Natalie Portman at the 30th Academy Awards Nominees Luncheon Winner: Natalie Portman for „Black Swan.“
This was her first Academy Award win and second nomination. She was previously nominated in 2005 for Best Supporting Actress in „Closer.“
The nominees were: Annette Bening, „The Kids Are All Right“; Nicole Kidman, „Rabbit Hole“; Jennifer Lawrence, „Winter’s Bone“; Natalie Portman, „Black Swan“; and Michelle Williams, „Blue Valentine.“
Best Supporting Actor
Winner: Christian Bale for „The Fighter.“
This is Bale’s first Academy Award and nomination.The nominees for Best Supporting Actor were: Christian Bale, „The Fighter“; John Hawkes, „Winter’s Bone“; Jeremy Renner, „The Town“; Mark Ruffalo, „The Kids Are All Right“; and Geoffrey Rush, „The King’s Speech.“
Best Supporting Actress
Winner: Melissa Leo for „The Fighter.“
After a lengthy wind-up from presenter Kirk Douglas, Leo won the Oscar. Leo was previously nominated for Best Actress for her work in „Frozen River.“The nominees for Best Supporting Actress were: Amy Adams, „The Fighter“; Helena Bonham Carter, „The King’s Speech“; Melissa Leo, „The Fighter“; Hailee Steinfeld, „True Grit“; and Jacki Weaver, „Animal Kingdom.“
Achievement in directing WINNER: Tom Hooper (The King’s Speech)
The nominees were: Darren Aronofsky (Black Swan), David O Russell (The Fighter), David Fincher (The Social Network),Joel Coen and Ethan Coen (True Grit)
Art direction WINNER: Alice in Wonderland – Robert Stromberg (production design), Karen O’Hara (set decoration)
The nominees were: Harry Potter and the Deathly Hallows Part 1 – Stuart Craig (production design), Stephenie McMillan (set decoration); Inception – Guy Hendrix Dyas (production design), Larry Dias and Doug Mowat (set decoration); The King’s Speech – Eve Stewart (production design), Judy Farr (set decoration);True Grit – Jess Gonchor (production design), Nancy Haigh (set decoration)
Achievement in cinematography WINNER: Wally Pfister (Inception)
The nominees were: Matthew Libatique (Black Swan); Danny Cohen (The King’s Speech); Jeff Cronenweth (The Social Network); Roger Deakins (True Grit)
Best animated feature film of the year WINNER: Toy Story 3
„Toy Story 3,“ the most popular film at the box office last year with worldwide sales of $1.1 billion, marked the third film in a series about a group of action figures and toy-chest favorites who come to life when humans are not looking.
The nominees were: How to Train Your Dragon; The Illusionist
Adapted screenplay: WINNER: The Social Network – Aaron Sorkin
The nominees were: 127 Hours – Danny Boyle & Simon Beaufoy; Toy Story 3 – Michael Arndt (screenplay); John Lasseter, Andrew Stanton and Lee Unkrich (story); True Grit – Joel Coen and Ethan Coen; Winter’s Bone – Debra Granik & Anne Rosellini
Original screenplay WINNER: The King’s Speech – David Seidler
The nominees were: Another Year – Mike Leigh; The Fighter – Scott Silver, Paul Tamasy and Eric Johnson (screenplay); Keith Dorrington, Paul Tamasy and Eric Johnson (story); Inception – Christopher Nolan; The Kids Are All Right – Lisa Cholodenko and Stuart Blumberg
Best foreign language film of the year WINNER: In a Better World (Denmark)
The nominees were: Biutiful (Mexico); Dogtooth (Greece); Incendies (Canada); Outside the Law (Hors-la-loi) (Algeria)
Achievement in music written for motion pictures (original score) WINNER: Trent Reznor and Atticus Ross (The Social Network)
The nominees were: John Powell (How to Train Your Dragon); Hans Zimmer (Inception); Alexandre Desplat (The King’s Speech); AR Rahman (127 Hours)
Keith Urban and Nicole Kidman with Hugh Jackman and his wife Deborra-Lee Furness Anne Hathaway and James Franco
- Какво ни чака ако АЕЦ „Белене“ тръгне?
От премиера Бойко Борисов разбрахме, че „Токът скача 18 пъти ако „Белене” не тръгне…“
Но какво ни чака ако проектът „Белене“ тръгне?
Хайде заедно да помислим!Мнение на министър Тр.Трайков:
А ето какво заявяват различни експерти за руската ядрена централа в Иран:
Али Ашгар Солтание (иранският официален служител по въпросите на ядрената енергетика) пред агенция ИСНА: Руските специалисти са препоръчали горивните пръти да се извадят, за да се извършат тестове. Изваждането на горивото, спуснато в реактора преди 4 месеца, ще се наблюдава от специалисти на Междунарадната агенция по атомна енергия (МААЕ). Производството на електричество трябваше да започне през януари, но този срок беше пропуснат.
Няма подробности какви може да са техническите притеснения, но иранския служител заяви по-рано този месец, че би трябвало да се разследва дали компютърният вирус Stuxnet е предизвикал поражения в 1000-мегаватовата АЕЦ.Посланикът на Русия в НАТО:
Вирусът може да предизвика ядрена катастрофа с размера на Чернобил.Хамид-Руза Катузиян, ръководител наиранската парламентарна комисия по енергетика:
„Руснаците непрекъснато нарушават обещанията си и безотговорността около Бушер остава ненаказана. Макар Иран да похарчи един път и половина повече, отколкото трябваше, все още централата не е предадена за експлоатация.“Георги Касчиев (още преди година пред Eurochicago.com):
Не на АЕЦ „Белене“, наказание за предателите на националните интереси (линк)А сега нека помислим разумно и сравним какво ядрено проруско лоби съществува у нас и какво е то в Иран. Нека си зададем и въпроса – ако тръгне проектът, Русия няма ли да ни извива още по силно ръцете, отколкото на иранците?
Очакваме и Вашите коментари – какво ни чака ако „Белене“ тръгне?
- В очакване на „Оскарите“ 2011 (2011 Оscar predictions)В очакване на ОскаритеЦеремония по раздаването на „Оскарите“ ще се състои на след няколко часа днес 27 февруари в Лос Анджелис.Водещите на 83-та церемония ще бъдат актьорите Ан Хатауей и Джеймс Франко.Водят се прогнози кой ще наследи Катрин Бигълоу, чийто филм „Войната е опиат“ тази година беше отличен с шест статуетки, включително за най-добър филм и най-добър режисьор.Едва ли в тазгодишната надпревара има друга толкова „скучни“ категории с предизвестени победители в категориите, а именно за най-добър актьор и най-добра актрисаТалантлива и разнообразна е групата от петима актьори, които тази година ще си оспорват наградата „Оскар“ за главна роля. Двама от тях ще продължат битката си от миналата година, като този път позициите им са разменени. Явният фаворит Колин Фърт, номиниран за превъплъщението си в образа на крал Джордж VI в „Речта на краля“, ще се изправи срещу миналогодишния основен претендент и победител Джеф Бриджес, който е с номинация за ролята на щатски шериф Рустър Когбърн в римейк на класическия уестърн „Непреклонните“. Колин Фърт спечели почти всички големи награди – БАФТА, „Златен глобус“, „Изборът на критиците“, както и отличията на различните професионални организации. Сред тях е призът на Гилдията на американските киноактьори – едно от основните предимства на Колин Фърт в навечерието на „Оскар“-ите.Средната възраст на носителите на Оскар е 44 години. В представата за актьор на средна възраст най-добре се вписва 50-годишният Колин Фърт.За най-добра актриса почти без съмнение ще бъде обявена Натали Портман. Тя беше повече от блестяща в Black Swan и заслужено си взе глобусчето за играта си. Освен нея с отличието са номинирани още Анет Бенинг, Никол Кидман, Дженифър Лорънс и Мишел Уилямс.По-заплетена е интригата със смяната на фаворитските позиции между филмите „Социалната мрежа“ и „Речта на краля“. Не бива да забравяме също така „Боецът“ с Крисчън Бейл и Марк Уолбърг, „Непреклонните“ на братя Коен и „127 часа“, с който Дани Бойл се завръща в светлините на прожекторите след „Беднякът милионер“.Най-добра актриса в поддържаща роля на вероятно ще бъде обявена Хелена Бонам КартърЗа трети път в историята на Оскарите за най-добър в категорията за най-добър анимиран филмще се състезава н евероятният хит на Pixar Toy Story 3 стана най-успешният филм в историята на рисуваното кино и му е оказана чест, давана само на класиката на Дисни “Красавицата и звяра” и “Up .И все пак това е може би най-сигурната категория. 99.99% сигурно е, че най-добра анимация ще е Toy Story 3 – та той се бори за най-добър филм изобщо, пък ще се сравнява с иначе много интересното детско How to Train Your Dragon. DreamWorks трябва да са благодарни, че им се оказа честта да са номинирани, като се има предвид репутацията им… The Illusionist пък е дело на французин и макар да няма реални шансове за нищо повече, една номинация за Оскар привлича доста внимание…Българска следа в ОскаритеБългарският гримьор Яна Стоянова е щастливата звезда на aмериканския филм „Бягството“ („The way back”) , който получи номинация за „Оскар ” в категория „Грим“ за тази година.Яна работи заедно с номинираните Едуард Хенрикес, Ръководител Департамент Грим, с 3 Номинации за „Оскар“ и 6 номинации за други награди (Edouard F. Henriques, Makeup Department Head ) , Основният Гримьор – Грегори Фънк, номиниран за „Оскар“ за този филм, носител на 3 награди „Ейми „(Gregory Funk, Key Makeup Artist ) и Йоланда Тоусинг, Ръководител Департамент Коса (Yolanda Toussieng, Мakeup Department Head ), носител на 2 „Оскара“, с още 2 Номинации за „Оскар“, носител на наградата „Дей Тайм Ейми“ (Daytime Emmy) и 7 други номинации за престижни филмови награди.В началото на Ноември, Яна случайно вижда условна прогноза, че филмът има малък шанс да бъде номиниран и изпраща писмо на Хенрикес, след което заминава на почивка за първи път от 3 години, за Коледа в Щатите при приятели.Пътят на Яна към „Бягството“, започва 2 години предварително, когато минава интервю за български гримьор към филма. Тя отговаря с двойно по-дълго писмо на обстойното запитване на Хенрикес, с какви материали разполага българския екип, препоръчана е от американски гримьори, с които е работила и остава безапелационен избор след интервюто.В „Бягството“, участват българските актьори Захари Бахаров, Деян Ангелов, Валентин Ганев, Ириней Константинов, Меглена Караламбова и др.. Върху филма, заедно с Яна Стоянова, са работили Допълнителните Гримьори Мария Станкович, Татяна Слепцова, Асистент Гримьорите – Снежина Мерджанова, Анна Андреева, Грета Великова и Марияна Михайлова, Специалистите Коса -Димитрина Стоянова, Десислава Гроздева, Антоанета Андреева, Светла Кръстева и др. и Весела Бързойкова – Директор Продукция.„Бягството“ се снима на 4 етапа – България, /трудовия лагер Гулаг и бягството през Сибир, заснети от ЮФО и „Бояна Студиос, Ню Имидж“ /, Мароко и Индия. Филмът се снима в България благодарение на продуцентите Рой Шарън, ко-продуцент ( Roee Sharon , co-producer) и Джонатан Цахоу , юнит мениджър продукция (Jonathan Tzachor, unit production manager ).
Церемония по раздаването на „Оскарите“ ще се състои на след няколко часа днес 27 февруари в Кодак тиътър Лос Анджелис.
Водещите на 83-та церемония ще бъдат актьорите Ан Хатауей и Джеймс Франко.Водят се прогнози кой ще наследи Катрин Бигълоу, чийто филм „Войната е опиат“ тази година беше отличен с шест статуетки, включително за най-добър филм и най-добър режисьор.Едва ли в тазгодишната надпревара има друга толкова „скучни“ категории с предизвестени победители в категориите, а именно за най-добър актьор и най-добра актриса.Талантлива и разнообразна е групата от петима актьори, които тази година ще си оспорват наградата „Оскар“ за главна роля.Двама от тях ще продължат битката си от миналата година, като този път позициите им са разменени. Явният фаворит Колин Фърт, номиниран за превъплъщението си в образа на крал Джордж VI в „Речта на краля“, ще се изправи срещу миналогодишния основен претендент и победител Джеф Бриджес, който е с номинация за ролята на щатски шериф Рустър Когбърн в римейк на класическия уестърн „Непреклонните“. Колин Фърт спечели почти всички големи награди – БАФТА, „Златен глобус“, „Изборът на критиците“, както и отличията на различните професионални организации. Сред тях е призът на Гилдията на американските киноактьори – едно от основните предимства на Колин Фърт в навечерието на „Оскар“-ите. Средната възраст на носителите на Оскар е 44 години. В представата за актьор на средна възраст най-добре се вписва 50-годишният Колин Фърт.
За най-добра актриса почти без съмнение ще бъде обявена Натали Портман. Тя беше повече от блестяща в Black Swan и заслужено си взе глобусчето за играта си. Освен нея с отличието са номинирани още Анет Бенинг, Никол Кидман, Дженифър Лорънс и Мишел Уилямс.По-заплетена е интригата със смяната на фаворитските позиции между филмите „Социалната мрежа“ и „Речта на краля“. Не бива да забравяме също така „Боецът“ с Крисчън Бейл и Марк Уолбърг, „Непреклонните“ на братя Коен и „127 часа“, с който Дани Бойл се завръща в светлините на прожекторите след „Беднякът милионер“Най-добра актриса в поддържаща роля на вероятно ще бъде обявена Хелена Бонам Картър
За трети път в историята на Оскарите за най-добър в категорията за най-добър анимиран филм ще се състезава н евероятният хит на Pixar Toy Story 3 стана най-успешният филм в историята на рисуваното кино и му е оказана чест, давана само на класиката на Дисни “Красавицата и звяра” и “Up“ .И все пак това е може би най-сигурната категория. 99.99% сигурно е, че най-добра анимация ще е Toy Story 3 – та той се бори за най-добър филм изобщо, пък ще се сравнява с иначе много интересното детско How to Train Your Dragon. DreamWorks трябва да са благодарни, че им се оказа честта да са номинирани, като се има предвид репутацията им… The Illusionist пък е дело на французин и макар да няма реални шансове за нищо повече, една номинация за Оскар привлича доста внимание.Българска следа в ОскаритеБългарският гримьор Яна Стоянова е щастливата звезда на aмериканския филм „Бягството“ („The way back”) , който получи номинация за „Оскар ” в категория „Грим“ за тази година.Яна работи заедно с номинираните Едуард Хенрикес, Ръководител Департамент Грим, с 3 Номинации за „Оскар“ и 6 номинации за други награди (Edouard F. Henriques, Makeup Department Head ) , Основният Гримьор – Грегори Фънк, номиниран за „Оскар“ за този филм, носител на 3 награди „Ейми „(Gregory Funk, Key Makeup Artist ) и Йоланда Тоусинг, Ръководител Департамент Коса (Yolanda Toussieng, Мakeup Department Head ), носител на 2 „Оскара“, с още 2 Номинации за „Оскар“, носител на наградата „Дей Тайм Ейми“ (Daytime Emmy) и 7 други номинации за престижни филмови награди.В началото на Ноември, Яна случайно вижда условна прогноза, че филмът има малък шанс да бъде номиниран и изпраща писмо на Хенрикес, след което заминава на почивка за първи път от 3 години, за Коледа в Щатите при приятели.Яна (крайната вдясно) с Доналд Съдерланд, Елика Портной (крайната вляво) и главният фризьор Тони Андреева. Пътят на Яна към „Бягството“, започва 2 години предварително, когато минава интервю за български гримьор към филма. Тя отговаря с двойно по-дълго писмо на обстойното запитване на Хенрикес, с какви материали разполага българския екип, препоръчана е от американски гримьори, с които е работила и остава безапелационен избор след интервюто.В „Бягството“, участват българските актьори Захари Бахаров, Деян Ангелов, Валентин Ганев, Ириней Константинов, Меглена Караламбова и др.. Върху филма, заедно с Яна Стоянова, са работили Допълнителните Гримьори Мария Станкович, Татяна Слепцова, Асистент Гримьорите – Снежина Мерджанова, Анна Андреева, Грета Великова и Марияна Михайлова, Специалистите Коса -Димитрина Стоянова, Десислава Гроздева, Антоанета Андреева, Светла Кръстева и др. и Весела Бързойкова – Директор Продукция.„Бягството“ се снима на 4 етапа – България, /трудовия лагер Гулаг и бягството през Сибир, заснети от ЮФО и „Бояна Студиос, Ню Имидж“ /, Мароко и Индия. Филмът се снима в България благодарение на продуцентите Рой Шарън, ко-продуцент ( Roee Sharon , co-producer) и Джонатан Цахоу , юнит мениджър продукция (Jonathan Tzachor, unit production manager ).На 28 февруари от 21 ч. единствено зрителите на БНТ 1 ще видят дългооочакваното филмово събитие на годината, връчването на наградите Оскар 2011Още по темата
Best Picture nominees
(Най-добра поддържаща мъжка роля) Best Supporting Acttors: Christian Bale, John Hawkes,Jeremy Renner, Mark Ruffalo, and Geoffrey RushВодещите Ан Хатауей и Джеймс Франко
- Противопоставяме се на опитите за подмяна и фалшифициране на историята на България!
ДО
БОЙКО БОРИСОВ, МИНИСТЪР ПРЕДСЕДАТЕЛ НА РЕПУБЛИКА БЪЛГАРИЯ
ЦЕЦКА ЦАЧЕВА, ПРЕДСЕДАТЕЛ НА НАРОДНОТО СЪБРАНИЕ НА РЕПУБЛИКА БЪЛГАРИЯЙОРДАНКА ФАНДЪКОВА, КМЕТ НА СТОЛИЧНА ОБЩИНА
ПРОТЕСТНА ДЕКЛАРАЦИЯ НА ИНИЦИАТИВНИЯ КОМИТЕТ „ЗА” ДЕМОНТИРАНЕ ПАМЕТНИКА НА СЪВЕТСКА АРМИЯ В СОФИЯ
Във връзка с организираното от „ПРИЯТЕЛИ НА РУСИЯ – ДРУЗЬЯ РОССИИ”, Младежко БСП, гр. Ямбол и Младежко обединение на БСП гр. Варна – „ПОДНАСЯНЕ НА ЦВЕТЯ ПРЕД ПАМЕТНИКА НА СЪВЕТСКАТА АРМИЯ” на 3 Март 2011 от 10:00 до 13:00 часа.
УВАЖАЕМИ Г-Н МИНИСТЪР ПРЕДСЕДАТЕЛ,
УВАЖАЕМА Г-ЖО ПРЕДСЕДАТЕЛ НА НАРОДНОТО СЪБРАНИЕ,
УВАЖАЕМА Г-ЖО КМЕТ НА СТОЛИЧНА ОБЩИНАЗаявяваме, че категорично се противопоставяме на опитите за подмяна и фалшифициране на историята на България!
Съветската армия няма никакво отношение към нашето освобождение, дори само поради факта, че не е съществувала. Това е и незачитане ролята на българското освободително движение, българското опълчение, хилядите български герои, дали живота си за нашата свобода! Подигравка и гавра с националния празник на родината ни!
Не можем да приемем, че 22 години след „демонтирането” на СССР и прекратяването на съществуването на тази армия, създадена единствено и само за целите на студената война, у нас все още се намират хора, които да спекулират с ролята й в нашата история! Обективната истина е, че това е единствено и само армия – окупатор, наложила у нас един терористичен и човеконенавистен по своята същност репресивен режим. Режим, отнел десетки хиляди човешки животи, прекършил милиони човешки съдби!
В последните месеци на нашата инициатива сме подложени на изключителен психологически тормоз от страна на защитниците на въпросното съоръжение! Получихме многобройни заплахи за физическа саморазправа, обиди (най-меките от които е „фашистки свине”) и дори клип със заплахи за изпращане в Белене и Ловеч.
Ето защо призоваваме цялата демократична общественост в България да ни подкрепи, за да премахнем най-после срамния монумент от лицето на нашата столица. Докато е там, той ще е символ на разделението на нашия народ на палачи и жертви! Това трябва да се прекрати веднъж и завинаги.
И ще завършим с думите на отец Паисий: „О неразумний юроде, поради що се срамиш да се наречеш българин?”. В този смисъл днес ние бихме искали да призовем: „Народе, почитай националните си герои и на националния си празник се поклони пред героите от Шипка, Батак, Перущица и Панагюрище, помни тяхното дело и знай истинската си история!”
С уважение
ИИНИЦИАТИВЕН КОМИТЕТ ЗА ДЕМОНТИРАНЕ НА ПАМЕТНИКА НА СЪВЕТСКАТА АРМИЯ В СОФИЯ
www.decommunization.wordpress.com
- Путинско съгласие срещу ЕС и поколенията в България
Предствяме ви позицията на групата ГЕО Граждански Екологични Организации по повод дебатите в НС за националната сигурност и АЕЦ „Белене“
25.02.2011 г. Народно събрание, БНТ
„Антиядреното лоби в България и в чужбина не желае да се строи „Белене“. Това лоби ще бъде щастливо ако се спрат и 5-ти и 6-ти блок на АЕЦ „Козлодуй“. Изразител на тези интереси е нашето правителство. Ние прекрасно разбираме, че цената на енергията от „Белене“ не може да е като тази от „Козлодуй“ ,особено през първите 20 години, когато централата ще се изплаща. Тя ще бъде по-ниска от тази вятърните и соларните централи„, каза още Румен Петков. Според него има нагла безпардонна защита на икономически интереси на собствениците на соларните и вятърните централи.
При нестроеж на „Белене“ или при неорганизиране на нова ядрена мощност – с ветро- и соларни паркове и със скъпия ток на Мариците, моите данни, които имам, са – около 18 пъти ще се вдигне цената на тока, заяви от своя страна премиерът Бойко Борисов.
След споровете за строежа на Втората атомна електроцентрала, от опозицията се съгласиха с премиера да има дебати за „Белене“ в най-скоро време.
******************
Коментар на Група ГЕО:
А дали в тези дебати ще дадат думата пред медиите и на Антиядреното лоби в България, както и на ЕС за „Програмата 2020“ относно ВЕИ?!
Сигурен сме, че НЕ!Но тази победа на путинизацията на България, няма да ни откаже да защитаваме екологичното устойчиво развитие за защита на поколенията от радиоактивните отпадъци.
Петър Пенчев
Източник: http://grupa-geo.blogspot.com
- Мартенска украса
До 1 март остава един ден –
посрещаме Баба Марта. За настроение и в унисон с радостта от настъпващата пролет е добре да украсим дома. Ето няколко идеи за това.
Във ваза поставете няколко клончета от храсти. Потопете ги в топла вода и сложете 1 ч. л. захар, за да се раззеленят клонките по-дълго. Украсете и с няколко пролетни цветя – фрезии или нарциси. Украсете клонките с мартенички.
С мартенички можете да украсите и прозорците, като залепите с безцветен скоч. Можете да ги закичите и по пердетата – това също дава приятно настроение. По-голяма мартеница можете да закичите на входната врата.
Предлагам ви да изработите лесни и интересни практични мартеници.
Единственото, което ви трябва е естествено бели и червени конци и различни бурканчета, шишета и кутийки – най-добре е да избягвате пластмасовите.
Ако нямате нови, можете да украсите тези, които ползвате в момента, за да съхранявате различни варива.
Идеята е съвсем проста.
От обикновена кутийка да направите необикновена празнична кутийка.
С подходящо лепило – като например C 200 – намазвате бурканчетата и внимателно облепвате с преждата. При повече желание можете да избродирате нещо, или да вплетете мъниста.
Получава се една практична кутийка, украсена празнично. Можете да я напълните с нещо вкусно и да я подарите на своя приятелка или роднина. Може да купите направо бурканче със сладко или бутилка вино, които само да украсите.Ще кажете, ами какво ще правим тези кутийки. В тях може да съхранявате храни (кафе, боб, сол) или пък дребни предмети (копчета, кламери) и т. н.
Ето няколко идеи как домът ни да изглежда малко по-пролетен и по-весел.
Кухнята
Бяла покривка с червени салфетки – първомартенско!
Малко хора притежават хубави червени чинии, които да комбинират с бели салфетки, но пък почти всички имат обратния вариант: бели чинии с червени салфетки.
Същото е и с пердетата. Почти всеки поне веднъж си е купувал някакъв вид бели пердета. Остава само да им вържем по една червена панделка и да ги превърнем в големи мартеници.Дневната
Червени и бели декоративни възглавници, нахвърляни небрежно върху червената кувертюра на дивана ще създадат първомартенско настроение.
Ваза с клончета, на които да увием бели и червени конци или да навържем мартеници.Спалнята
Бели чаршафи с червени калъфки за възглавниците е доста лесно приложим вариант.
Ако пък имате и червени чаршафи, става още по-забавно. Особено ако са сатенени.Банята
Бели и червени кърпи. Бели и червени хавлии. А в добавка можете да купите някой дребен аксесоар, като например бели и червени гъби за баня, бели и червени свещи.Детската
Тук непременно извикайте на помощ децата. Спокойно можете да успеете да наредите един ред с бели плюшени зайчета, котета и кучета и един ред с червени на цвят играчки – червени сърчица, червени дракончета, кончета, слончета.
Бели и червени кубчета.
Можем да изработим всевъзможни мартеници от бели и червени хартии, прежди и мъниста. Да направим апликации и картини, които да окачим на подходящи места или да подарим на бабите и дядовците.Вергиния Генова – az-jenata.bg
- Мартеници 2011 – между традицията, пошлото и оригиналното
Баба Марта от 3 седмици шества по тротоари и магазини и подканва минувачите да си купят бяло-червени мартеници. Конкуренцията е жестока, качеството е различно – от много лоша изработка и откровено пошло до бутиков клас.
„Правя мартеници от 14 години. Вече мога да кажа, че съм майсторка. – споделя Л.П. от София, която продава пред х-л „Хемус“. – Важното е да се използват качествени конци, хубава ножица и много въображение. Всяка година прибавям нови модели, като се старая да следвам традицията. Обличам белите и червени снопчета с престилки и елеци от цветни конци. В гривничките вплитам разноцветни мъниста. Вижте колко са жизнерадостни! Нали с Баба Марта идва и пролетта!“
Как няма да ти е драго да си купиш от нея! Нейната сергия се отличава от 10-тината други по тротоара до нея не само по цените – само тя има мартеници по 0.60 лв., но и по това, че всичко е красиво. На останалите места мартениците масово са над 1 лв., често са изработени небрежно и трудно можеш да си избереш нещо.
Тази година все повече хора купуват големи мартеници за дома и офиса. Могат да бъдат за стена или сувенир-дръвче с „цъфнали“ бяло-червени топчици. „Точно такова дръвче купих за 10 лв. за семейството на дъщеря ми и за сина ми. Те са вече големи. Няма да ходят накичени като стрелбище. А дръвчето цял месец ще украсява къщата им“ – разказва друга дама.
Мартениците за стената са между 5 и 15 лв. – Пижо и Пенда, подкова в бяло и червено, а най-оригиналните са кукла като Баба Марта с ръчно тъкана престилка. Дръвчетата са между 8 и 25 лв. според големината. Сръчните дами може да си изработят венец в бяло и червено, който да закачат на входната врата.
Друга интересна украса за дома и за бюрото, която се придържа към традицията е мартенички върху дървено шишче – някои са във формата на цветя и оформят малки бяло-червени букетчета, други са сърца, панделки и топки. Може да го сложите във ваза и цял месец да имате празнично пролетно настроение пред очите. Може да ги изработите и сами – трябват ви дървени шишчета, моментно лепило и подходящи мартенички. При повече свободно време може да омотаете шишчетата с бели и червени конци и букетът е готов!
Интересна и сполучлива интерпретация в стила на Баба Марта са малки чантички-портмонета в бяло и червено – за телефон, например. Подходящи са за подарък на девойки.
В търсене на различната мартеница, има риск така да се отдалечим от традицията, че да стигнем до пошлото. Така е станало с този вариант – малка торбичка от плат с прикачена мартеничка и паричка, а вътре в торбичката има свитък с послание. Отворих посланието – оказа се късмет от тези, които сервират заедно с кафето; на листчето пишеше „пари“. На Баба Марта си пожелаваме здраве, това е смисълът на празника, а парите нямат нищо общо.
На друга маса – дървено сандъче със свитъци с благословии. Къде е мартенската традиция тук, освен че са завързани с бяло-червен конец?! Не ми трябва да знам какво пише вътре, не ми се струва нито мартенско, нито пролетно.Китайските гердани ще ги подмина без коментар.
Не всеки може да прави мартеници. Иска се малко познаване на фолклора, душа на творец, сръчни ръце и любов. А хората не са глупави – познават коя мартеница е истинска.
Намерете и вие най-красивите мартеници, за да подарите на близките си хора здраве и пролетно настроение!
Ивет Лолова www.az-jenata.bg - МОЗЪЧЕН ГЕН ВЕРОЯТНО НИ Е ПОМОГНАЛ ДА СТАНЕМ ХОРА
Човекът притежава 212 копия на въпросния ген, шимпанзетата – 37 копия, а макаците – 30
Хората притежават в геномите си повече копия от ген, който вероятно е с огромно значение, в сравнение с маймуните, сочат резултатите от американско изследване, цитирани в сп. „Сайънс“.
Генът, кръстен MGC8902, е замесен във функциите на неокортекса – зона в мозъка, която при хората отговаря за съзнанието, езика и други когнитивни функции. Изследователите сравнили геномите на хора с тези на различни видове маймуни, включително шимпанзета, горили, макаки и павиани. Учените установили, че колкото по-близка е връзката на маймуните с човека, толкова повече са копията на гена MGC8902 в геномите им. Човекът притежава 212 копия на въпросния ген, шимпанзетата – 37 копия, а макаците – 30.
Изследването е извършено от Магдалена Попеско и колегите й от университета на Колорадо. Генната дупликация е от значение за генериране на нещо ново. При наличие на два идентични гена единият от тях продължава да изпълнява нормалните си функции, докато другият може да мутира в нов и потенциално полезен ген. Един от най-драматичните примери за генна дупликация е отпреди около 500 милиона години, когато гени , кръстени Нох, са се дуплицирали няколко пъти.
Днес гените Нох определят къде ще израснат крайници и други части на тялото при развитието на различни организми, от плодови мушици до хора. Учените освен това установиха как да отнемат ген Нох и да го използват, за да поправят дефектите на друг ген.
http://science.actualno.com/news_76085.htmlОчаквайте
дискусията
БЪЛГАРСКИЯТ ГЕНОТИП И НАЦИОНАЛНАТА ИДЕНТИЧНОСТ
през време на
ОТКРИТА ДИСКУСИОННА
ПРОЛЕТНА СЕСИЯ НА БЪЛГАРО-АМЕРИКАНСКА АСОЦИАЦИЯ
в Чикаго
Неделя, 1 май 2011 година
във връзка с
Фестивала «Български дни в Чикаго – пролет 2011»DNK-Dir
- 3ти март. Ти си никой, ти си никой, ти си никой!
Автор: Жени Георгиева
Наближава 3-ти март.
Трябва да взема да се махна оттук. Да отида някъде далече.Живея в центъра и на този ден под прозорците ми ще мине със сигурност глутницата на Болен. Със сигурност – защото живея в болно общество. Защото на общината и през ум не и минава, че една партия не може да получава разрешение да прави шествие на общонационален празник.
Карай… Няма значение. Атакаджиите си приватизират този ден.
Като раково образувание, което – както казва моят кум биолог, се държи като че ли не е част от организма, а Е организмът.
Те ли са народът?
И тогава всички други – какви сме?
Все едно вървят под прозорците ни и викат на всеки от нас: ти си никой, ти си никой, ти си никой!Точно така се и държаха с нас – като с празно пространство, и на 19 февруари пред паметника на Левски.
Пристигнаха – и все едно беше празно, все едно хората с децата си не бяха там, изчаквайки се един друг за да сложат цветя.
Подредиха си се, както си бяха предначертали, и ние изведнъж се видяхме оградени от миризливи /и небезопасни, разбира се – в присъствието на деца/ факли. С преграден път към паметника. Буташ ги, говориш им какво ли не: Че пред Левски всички сме равни. Че не искаш да стоиш под техните знамена. Че не искаш да слушаш болните слова на лидера им. Втренчили поглед пред себе си и не помръдват. И отвреме-навреме, право пред лика на Апостола викат: Атакааа!
Теб просто те няма. Имаш да схванеш това.
А децата ти те гледат…
И Апостолът, и той.Това се позволява.
Вече … коя година по ред? Откакто се пръкнаха.И как не? Нали живяхме по принципите, механизмите и правилата на раковото образувание 45 години.
Когато една партия /part- част/ беше цялото, и това си е.
Така сме ги попили тия механизми, на най-дълбоките им нива, че изобщо не ни правят впечатление.
За сметка на това – на плитките нива – сме готови на всичко, на всякакво изкривяване на собствената си психика и потребности, и тези на децата ни, и …на всичко, за да не би да направим нещо, което отдалееече напомня на нееещичко от онова, което правели комунистите.
Те забраняваха – значи ние трябва да разрешаваме! Проста работа!
Ама че проблемът е не просто в това, че те забраняваха, а в това, че забраняваха …ВСИЧКО /почти/.
Че няма да сме като тях, ако не издадем разрешение на НЕЩО – нещо, което си плаче за забраняване – това ни идва твърде сложно.
Е какво му е сложното, бе?
Не – като абсолютно увредени същества, опарили се от едната крайност – и бягай в другата – и готово. Айде, че в началото не можеше да не е така – разбирам. Но и до сега?
– Докога паметникът на съветската армия ще е диктатор над общото ни, над споделеното ни пространство? – питат едни хора, между 30 и 40 годишни. И ни показват, че за да живеят в страната си, в града си, за да решат дали да раждат деца тук – това им е ВАЖНО.
Неее…. – пищи един гласец в разни други хора – край! Ще станем като комунистите, ако го махнем. И от това болно гласче в тях – няма ПО-Важно.Е, слушайте си го гласчето си, дръжте си го, заповядания паметник.
На 3 март на него се готвят да отидат “ПРИЯТЕЛИ НА РУСИЯ – ДРУЗЬЯ РОССИИ, Дь ос” – така са се обявили. /Между впрочем, руските собственици на имоти в България са около …400 000/.
И да поднесат венци и цветя. Хрумнало им на хората да си свържат 3-ти март със съветската армия.
И, бас държа, че и на тях общината ще им даде разрешение. /Ако ще и на чист руски език да са си написали документите за искане на такова/.
Защо пък не? Нали най-важното е,
да разрешаваме, да разрешаваме, да разрешаваме… всичко.
Еми да взема да се облека в българска носия и да се просна ничком пред паметника – да им поднеса подобаваща признателност. За прищявката им. За подигравката с националния празник.
Да лежа долу пред паметника и да викам: Аз съм никой! Аз съм никой! Аз съм никой!Малко множко ми идва тази година. Ще се махна.
Някъде. Дори и да не е толкова далече.
Да ме няма.Източник: http://jeanager.wordpress.com/
- Месни заговезни или Неделя месопустна
Днес българската православна църква отбелязва Месни заговезни. Това е първият празник от Великденския цикъл и винаги се чества осем седмици преди Великден. Неделята е месопустна, защото от днес 27 февруари е до Великден християните престават да ядат месо. Сред хората е позната и с други имена: Месни заговезни, Месни поклади, Месница, Месно запустенье. Името на празника се определя от традиционната, последна вечеря с месо. След това се заговява V до края на великденските пости не се слага нито хапка месо в устата. Подготвяйки вярващите за изпитанието на строгия пост обаче църквата позволява през следващата седмица да се консумира мляко и всичко, произведено от него. В осемте дни между Месни и Сирни заговезни, наречени Чиста неделя, хората се веселят, защото с идването на Песи понеделник (първият понеделник след Сирница) се забраняват тържествата, сватбите и кръщенетата. Забраната свършва едновременно с края на великденските пости. Вечерта на месни заговезни в семеен кръг се слага трапеза с месни ястия – обикновено кокошка, и се заговява месо. От този ден до Великден не трябва да се консумира месо. От Месни Заговезни започва 40 дневния Великденски пост.
Днешния ден се нарича още и Неделя на Страшния Съд. Това е третата неделя от триседмичния период преди започването на Великия пост. През това време богослужението започва да включва песнопения от Триода – литургическа книга, която съдържа богослужбите от Неделя на митаря и фарисея, десета преди Пасха (Великден), до Велика и Свята Събота.
На този ден Църквата напомня Съда на всички хора, които ще застанат пред Божия трон в деня, когато Христос отново ще се върне в славата Си.
Следващата седмица и идната неделя са известни като „Неделя на Всеопрощението“ или просто „Прошка“. По християнски обичай през дните от месни до Сирни заговезни по-младите посещават домовете на по-възрастните – родители, кръстници, роднини, близки и от по-възрастнити за изминалата година, от които се чувстват задължени да поискат прошка.
Великият пост започва от понеделник след Сиропустната неделя (Сирни заговезни).