Авторски
- Нова Година – традиции, символи и поверия
Посрещането на новата година датира от древността и е един от най-старите празници, отбелязван от човека. За първи път преди 4000 години се празнувал в древната Вавилонска кула. Около 2000 г.пр.н.е. Вавилонците започнали да честват първата Нова Луна (фактически пълнолуние) след първия ден на пролетта. Нейното начало било времето, когато настъпвала новата година. Това бил сезонът на засяване на реколтата и цъфтежа на растенията. Първи януари нямал нито астрономическо, нито земеделско значение. Вавилонската Нова Година се отбелязвала единадесет дни като всеки ден се празнувал по различен начин. Около 600 г.пр.н.е. древните гърци чествали своя бог на виното Дионисий навръх Нова Година. Римляните продължили традицията и леко я видоизменили като започнали да посрещат Новата година в края на месец март. Техният календар постоянно бил променян от различни императори и скоро изгубил връзката със фазите на слънцето. За да пооправи грешката, през 153 г.н.е. римският сенат обявявил първи януари за начало на новата година. Но промените на календара продължили до идването на власт на Юлий Цезар, който през 46 година въвежда познатия ни Юлиански календар. В него първият ден на януари също отбелязвал началото на новата година. Вместо да синхронизира календара със слънцето, Цезар ‘разтеглил’ предишната година на 454 дни. Ранната Католическа църква заклеймила тържествата за Нова Година като паганизъм. С разпространяване на християнството, църквата започнала да изгражда религиозни ритуали, в противовес на езическите празници, като Нова Година не прави изключение. В днешни дни този ден се отбелязва от някои църковни деноминации като „Обрязването на Исус Христос“. През Средновековието църквата продължила да се бори с честването на Нова Година. Едва от около 400 години този ден се счита за празник в западните държави. Една от традициите по света, с които се свързва настъпването на новата година, е вземането на важно решение. Например отказване от цигарите или започване на сериозна диета. При древните Вавилонци най-важното решение било да върнат взетото на заем оборудване за фермата. Според едно предание, човек може да повлияе на късмета си през идващата година според това какво правил или ял през първия ден на годината. Поради тази причина, много хора прекарват първите минути на празника с най-близките си приятели и семейството си.
Друго поверие казва, че ако на Нова година на портата потропа висок чернокос мъж, годината ще е щастлива за домакините. Датчаните пък вярват, че като ядат понички на празника, това ще им донесе късмет. Американците смятат, че белият боб с черни петна е символ на просперитет и затова той неизменно присъства на празничната трапеза. Друг „щастлив“ зеленчук е зелето, чиито листа са символ на книжните пари. *** Новогодишната трапеза трябва да бъде преди всичко празнична красива и да има някаква изненада. Затова, когато избирате продуктите, обръщайте внимание не само на качеството, но и на външния им вид. Особено старателно се подбират плодовете, тъй като те украсяват масата.НОВОГОДИШНИТЕ СИМВОЛИ ПО СВЕТA
Навсякъде по света хората свързват Нова година с надежда и стремеж към по – добър живот. Ето някои от най – популярните ритуални символи на щастието и благополучието, които хората се надяват да постигнат през новата година.
АВСТРИЯ – Символ на късмета през Новата година е печеното прасенце, което е в центъра на трапезата. За десерт традиционно се поднася ментов сладолед, поднесен във формата на четирилистна детелина.
АНГЛИЯ – Британците оставят късмета си в ръцете на първия си гост през следващата година. Те вярват, че той трябва да е задължително мъж и да носи подаръци за дома – въглен за огнището, хляб за масата и питие за стопанина. За да имат собствениците на дома късмет през новата година, когато гостът си тръгва, той трябва да е с гръб към вратата. Ако гостът дойде с празни ръце, той не е добре дошъл.
УЕЛС – В полунощ, при първия удар на часовника, задната врата се отваря, след което бързо се затваря и заключва, за да излезе през нея старата година и лошия късмет, а при дванадесетия удар се отваря широко входната врата, за да влезе през нея Новата година, а с нея щастието и благоденствието.
СИЦИЛИЯ (Италия) – Стара сицилианско вярване е, че в първия ден на новата година, за късмет, на обяд трябва да се сготви и яде лазаня. Всеки друг вид паста ще донесе беди и злочестия.
ИСПАНИЯ – В Испания в полунощ, с всеки един удар на часовника, испанците изяждат по 12 зърна грозде, за да имат късмет през всичките 12 месеца на годината.
ГЪРЦИЯ – За новогодишната трапеза се приготвя обреден хляб със скрита в него пара. Първият резен е за Младенеца, вторият за главата на семейството, а третият е за къщата. Ако парата се окаже в третия резен, то тогава пролетта ще дойде рано през следващата година
ЯПОНИЯ – На Нова година японците украсяват домовете си с борово клонче – за дълголетие, със стрък бамбук – за успех, и цветче от слива – за благородство.
КИТАЙ – За китайската Нова година входната врата трябва да се пребоядиса задължително в червено, защото този цвят е символ на късмета и щастието. По време на новогодишната нощ всички ножове в къщата се скриват, за да не си “отреже” някой късмета.
САЩ – В новогодишната нощ всички са с маски на лицата, а в полунощ всички си разменят традиционната целувка. Маските символизират лошите духове, които целувката прогонва.
НОРВЕГИЯ – За новогодишната нощ норвежците приготвят оризов пудинг, в който скриват цял бадем. На който се падне бадемът, той ще бъде честит през цялата година
ТРАДИЦИИ НА НОВА ГОДИНА В ЕВРОПА
Навсякъде по света началото на новата година е весел празник, всеки оставя зад гърба си несбъднатите мечти и създава нови. Всеки народ в продължение на векове е създавал, предавал от поколение на поколение новогодишните си традиции и поверия. Ето защо те са толкова разнообразни, но са обединени от вечната човешка надежда, че новата година непременно ще бъде по-щастлива от старата. Монетата е символ на късмет и благоденствие не само у нас. Тя е в коледната пита, част от изненадите на новогодишната баница, краси сурвачките.
АНГЛИЧАНИТЕ не посрещат новите години с шумни празненства. На Острова не е прието да се канят гости. Но неписано правило е, че срещу Нова година или на следващия ден всеки може да навести който и да е дом, без покана. Гостът обаче трябва да донесе бучка въглища, която да хвърли в домашното огнище и да пожелае огънят в този дом да не угасва.
ШОТЛАНДЦИТЕ са отишли по-далеч – те ходят на гости дори на хора, които не познават. Обичай е да излизат облечени като коминочистачи.
НЕМЦИТЕ И АСТРИЙЦИТЕ са приели за свой символ на благополучие и щастие коминочистача и… прасето. В навечерието на Нова година Монетният двор на Виена пуска звонкове с изображение на дете, покачило се върху прасенце. В Германия и Австрия наричат 31 декември Силвестър. Думата идва от италиански и означава “Този, който живее в гората”. В последните години в двете страни обикновено празнуват Силвестър на улицата, събрани около местната църква или друга забележителност. Естествено, гърмят се тапите на пенливо вино. Подаряват се фигурки на прасенца от марципан, яде се щолен – плодов хляб. На някои места в хлебчетата се слагат дребни монети. Не се поднася месо от пернати, за да не отлети късметът.
В ИТАЛИЯ дълго време се е смятало за задължително в навечерието на Нова година да се изхвърлят старите мебели през прозореца и да се заменят с нови. Това обаче днес е доста рисковано и вече са са измислени по-безопасни начини за веселие. Традиционният Capodanno задължава всеки член на семейството да постави на перваза запалена свещ и монети за щастие. За да привлекат късмета, жени и мъже(!) надяват червено бельо.
ФРАНЦУЗИТЕ имат разнообразни новогодишни обичаи. Един от най-старите е първата жена, която налее в празничната нощ вода от извора, да остави там франзела хляб, втората я взема и оставя своя и така всички домакини в селото си разменят хляб.
ВЪВ ФИНЛАНДИЯ в новогодишната нощ девойките хвърлят през рамото си обувка. Поверието е, че ако тя падне с върха си към вратата – предстои сватба. Подобни обичай имат и прибалтийските страни, където не сядат без традиционните рибни ястия и пай с коняк.
ПОРТУГАЛЦИ И ИСПАНЦИТЕ имат обичай да окачват над празничната трапеза добре запазен грозд.Когато часовникът започва да отмерва 12-те удара, всеки бърза да откъсне и изяде последователно 12 зърна, като същевременно си намисля желания за отделните месеци на настъпващата година. Когато часът удари 12, испанците излизат на улицата и си разменят подаръци. В новогодишната вечер за унгарците традиционно блюдо е чесън с мед. В някои градове и села там на 1 януари сутринта се измиват вместо със сапун с монети, за да имат пари през цялата година. В РУМЪНИЯ почитат традиционните питки с извара и сметана и рибните плата. На празничната холандска трапеза се поднасят топли понички със стафиди, които се приготвят само веднъж в годината – на този ден. Момичетата там се стараят да свършат работа преди залез, за да се омъжат през следващата година.
В ПОЛША, УНГАРИЯ, ЧЕХИЯ И СЛОВАКИЯ броят на ястията трябва да бъде кратно на 12. Като всяко има своя символика – рибата е на щастие и благополучие (в Словакия шаранът е задължителен), орехите символизират тайните и трудностите на живота и т. н. В ГЪРЦИЯ е традиция да се посрещне новата година с игра на карти, но на пари. Според поверието, който спечели повече, ще му върви през цялата година. Сред обичаите за последния ден от старата година е и почистването на камината и поставяне на ново дърво за късмет. Традицията в Гърция повелява също така да дадеш на колкото може повече деца дребни монети. На 1 януари пък след прибиране от църква трябва да удариш нар пред вратата, за да е плодовита годината за цялата къща.ТРАДИЦИИ ЗА НОВА ГОДИНА ПО СВЕТА На изток и запад от Европа има безкрайно разнообразие от новогодишни обичаи, поверия и традиции.
В ЯПОНИЯ посрещат Нова година не в полунощ, а рано сутринта на 1 януари. Поздравяват се с чаша студена вода. След замиране на обичайните 108 удара на камбаните всеки бърза да се изкачи нависоко, за да приветства слънцето. Японецът няма да забрави да сложи слама на фасадата на дома си, която ще го пази от злите духове.
В първия ден на КИТАЙСКАТА НОВА ГОДИНА по традиция не се произнасят думи с негативен смисъл – смърт, бедност, катастрофа, за да не се случват тези нещастия. В преддверието на празника китайците разплащат дълговете си, непременно купуват нова дреха, приготвят дарове за духовете. Разбира се, всяко семейство организира пищно семейно тържество. На трапезата винаги има нарциси. Съвременната Нова година в Китай е много красива. На многохилядните процесии се запалват безброй фенери с формата на 12-те животни от зодиака. С фенерите китайците вярват, че осветяват пътя си през новата година, а за да отблъснат лошите духове те се въоръжават с хлопки и вдигат колкото се може повече шум. В Древен Китай на Нова година се обявявал единственият празник на бедняка Тогава бедният човек можел да влезе във всеки дом и да вземе, каквото му е нужно. Ако откажеш да дадеш на бедняка, съседите ще се отвърнат от теб, вярвали някога. ИНДИЙЦИТЕ по принцип празнуват Нова година на 1 януари, само в Северна Индия тя идва на 13 април. Там древен обичай повелява, че на този ден никой не бива да е зъл, раздразнителен или сърдит някому. В противен случай ще е такъв през цялата година.
ВИЕТНАМЦИТЕ пък смятат, че в дома им живее Бог и на Нова година той отива на небето, за да разкаже как е минала годината за всеки от членовете на семейството. В тази страна хората приемат, че именно на Нова година човек става с една година по-възрастен, а не както е по света – в деня, когато е роден. Да се определи точният ден на настъпването на новата година в Бирма е задължение на Министерство на културата. Тя настъпва по указ от 12 до 17 април. По време на празнуването всички се заливат един друг с вода. Според древните поверия така се печели благоволение на боговете на дъжда.
В ИРАН Нова година е празник, на който посрещат и пролетта. Главата на семейството дарява домочадието с нови дрехи. На празничната трапеза непременно трябва да има чесън, оцет, сол от неузрели класове и супа от салатени листа. Хората палят огньове по улиците и ги прескачат за здраве.
В ЕТИОПИЯ също палят огромни огньове, около които устройват тържества, шествия, игри и танци. Нова година там е в средата на септември и съвпада с празника на плодородието. Талисманът за новогодишно щастие при суданците е зелен, неузрял орех. Най-сърдечното, най-хубавото пожелание е да се намери такъв орех.
В много домове на ЛАТИНСКА АМЕРИКА имат специална кристална чаша, която пълнят с вода в новогодишната нощ. Щом удари 12 часът, хората плисват течността през прозореца като знак, че старата година си е отишла успешно и те очакват новата да бъде така чиста и прозрачна като водата. Своеобразен новогодишен ритуал имат МЕКСИКАНЦИТЕ. В стаята, където са гостите, окачват обемист глинен съд, изрисуван с чудовища и зверове и пълен с разни лакомства. После подред на всеки завързват очите с кърпа и му дават пръчка. Този, който успее с нея да счупи съда, ще бъде особено щастлив през настъпващата година. В КУБА в полунощ се разнасят 11 вместо 12 удара за да почива и часовникът. Кубинците смятат, че благодарение на тази традиция няма да “загубят времето си” през настъпващата година. Слонове, които са символ на сила и богатство, предвождат в новогодишната нощ шествието в Гвинея. То е изпълнено с песни, танци и разнообразни игри.
В полунощ в ПАНАМА бият всички камбани, свирят автомобилните сирени, а деца и възрастни викат и удрят по каквото им попадне. Те вярват, че така “радват” новата година.
В СИЕРА ЛЕОНЕ празникът идва с първия майски дъжд. Възрастни и деца играят по площадите под звуците на барабани и флейти. Има ли новогодишен празник без сняг и елхи? Да, австралийският. Там Дядо Мраз се появява на плажа с ярък сърф. Той според традицията е с бяла брада и шапка с помпон, но раздава подаръци в бански костюм.
ИМА И УНИВЕРСАЛНИ ПОВЕРИЯ ЗА НОВА ГОДИНА Например да се стараем в новогодишната нощ да не сме с празни джобове и да не се караме с никого. Дамите трябва да имат нещо ново по себе си, защото се смята, че това ще донесе късмет. На масата пък не трябва да има морски дарове като раци, омари и други, за да “не върви назад годината към старите проблеми”. Който изпие последната глътка преди полунощ, ще бъде късметлия, е една от поличбите, свързани с пиенето на Нова година. Други пък съветват да напишете заветното си желание на хартия, да я изгорите, да разпръснете пепелта над чаша шампанско и да го изпиете като символ на новото, което ви предстои. Да вярваме или не на новогодишните поличби избира всеки. Някои предпочитат да “разграфят” нощта предварително, за да няма пропуски. Но тогава и най-малката грешка би се възприела като трагедия. За други настъпващият празник е въпрос на импровизации и ще е щастлив заради спонтанните решения. Така, че посрещнете Нова година според собствената си фантазия и това, което ви диктува сърцето. И вярвайте, че съдбата ви е във ваши ръце.Източник: http://www.selеnabg.com
- Нови скандални разкрития от Wikileaks за България – корупция в държавата, във футбола и т.н.
Две новопубликувани сeкретни телеграми на американското посолство говорят за липсата на желание за реформи в правителството на Станишев и за корупцията в българския футбол
„Как да ги накараме да правят реформи, когато те не искат”, казва висш представител на ЕС на американския посланник миналата година. И още – „Червен картон за българския футбол заради корупцията”.
Испанския вестник El Pais, който си сътрудничи с Wikileaks при публикуването на секретните американски дипломатически съобщения, т.нар. Cablegate, днес публикува две нови телеграми на американското посолство в София., които със сигурност ще раздвижат сериозно духовете в българското политическо пространство. Първата е от юни 2009 г, и е подписана от тигавашния посланник Нанси МакЕлдоуни, а втората, от януари, 2010 г. е от сегашния заместник посланник Сюзън Сътън. И двете са с гриф: CONFIDENTIAL. Много имена, факти, изключително интересни констатации и заключения могат да се открият в тези документи. Анализите и скандалите несъмнено предстоят.
Публикувамe пълния им текст:SUBJECT: BULGARIA/EC MONITORING TEAM: “HOW DO YOU MAKE THEM REFORM WHEN THEY DON’T WANT TO?”
C O N F I D E N T I A L
SECTION 01 OF 02 SOFIA 000325 SENSITIVE SIPDIS E.O. 12958:
DECL: 06/22/2009
TAGS: PGOV, PREL, ECON, BU
SUBJECT: BULGARIA/EC MONITORING TEAM: “HOW DO YOU MAKE THEM REFORM WHEN THEY DON’T WANT TO?”
REF: A. SOFIA 0225 B. 08 SOFIA 0365 C. 08 SOFIA 0499
CLASSIFIED BY: DCM ALEX KARAGIANNIS FOR REASONS 1.4 (B) AND (D). 1. (C)
SUMMARY: XXXXXXXXXXXX confided that the July report on Bulgaria’s anti-crime and corruption efforts would be negative, but the EU political level would “water down” the tone of the final version. The report’s release might be delayed until September because of the formation of a new Commission. In contrast to previous conversations, XXXXXXXXXXXX emotionally reflected Brussels, growing and by now extreme frustration with Sofia’s cosmetic fixes to get a “good report” while failing to undertake real reforms. He confirmed that the Dutch want to invoke the safeguard clause when the report is released and that others, including the Swedes who hold the next presidency, favor extending the Mechanism beyond its three-year mandate. END SUMMARY. 2. (C)
XXXXXXXXXXXX —————————————— Judicial Reform — Fatigue and Frustration—————————————— 3. (C) XXXXXXXXXXXX said the monitors raised key issues with the GOB such as the appointment procedure for top judicial officials, vote buying, and progress in organized crime and high-level corruption cases. XXXXXXXXXXXX called the appointment/nomination procedure for the top judicial officials “non-transparent” because the vote on the nominees is secret and does not take into full account disciplinary actions against the nominees. Furthermore, the process lacks real debate among the Supreme Judicial Council (SJC) members on the nominees’ qualifications and does not allow the members to release “opinions” on why they voted for or against a nominee. The non-transparent procedure permits the selection of corrupt and/or incompetent judges and prosecutors to the higher courts, perpetuating the cycle of incompetence and corruption in the Bulgarian judiciary. XXXXXXXXXXXX said the entire team believes the Bulgarians only address issues in the Commission’s report to get a “good report,” not to create a better judicial system. For example, Prosecutor General Boris Velchev asked if his nomination of a certain person for a position in the prosecutor’s office would be recorded negatively in the upcoming Commission report. They replied to Velchev that if he thinks the nomination would be reported negatively, then it is a “good sign that it probably would be.” XXXXXXXXXXXX added that Velchev often asks how he is perceived in Brussels when they discuss reforms in the prosecution service. Another example is that Sofia City Court has two courtrooms specifically available for hearing EU funds fraud cases, while available courtrooms for other cases are hard to come by.
4. (C) The Bulgarian government – especially PG Velchev and European Minister Passy — are lobbying heavily for a positive monitoring report, magnifying modest progress. The government keeps presenting the Commission a list of on-going high profile organized crime and corruption court cases (the number has grown from 30 to 52 over the last two and a half years) as “successes.” Incredibly, several of the “success” cases have been suspended. Several other cases, against notorious shady businessmen Angel Khristov and Plamen Galev AKA the Galevi brothers, and others can hardly be called SOFIA 00000325 002 OF 002 successes as these defendants gained immunity by running for parliament. XXXXXXXXXXXX said the team found this “loophole” quite disturbing, along with how some Bulgarian officials vehemently defend the law that permits this phenomenon. Along with the “Galevization” of politics (referring to the Galevi brothers election campaign), Brussels is also concerned with vote buying and general election fraud. ————————
Only Sticks Seem to Work ————————5. (C) XXXXXXXXXXXX told us that the Commission feels they have “tried everything” to make the Bulgarians reform their judicial system, but concluded “how do you make them reform when they do not want to?” The government’s defensive arrogance — and lack of political will — is intensifying enlargement fatigue in Brussels. He underscored that EC pressure via the monitoring reports and withholding EU funds are the only ways to produce results. He confirmed media reports that Dutch Minister of European Affairs Franz Timmermans requested the Commission to consider activating the safeguard clause against Bulgaria and Romania when the EC releases both reports. (Activating the safeguard clause in Justice and Home Affairs would mean that the European Union would not recognize Bulgaria’s legal decisions and exclude Bulgaria from legal and police cooperation.) XXXXXXXXXXXX said currently only The Netherlands is demanding the safeguard clause, but others are increasingly fed-up with Bulgaria (and Romania’s) lack of progress. There is talk within the Commission about extending the Monitoring and Verification Mechanism beyond the three years stated in Bulgaria’s and Romania’s EU Accession Acquis. Sweden, which holds the next EU presidency, favors extending the monitoring mechanism and is committed to pursue “rule of law issues” in both countries.
6. (C) The report’s release date hinges on EU internal political maneuvering for the formation and nomination of the new Commission and the election of its next president — a process that begins in July. XXXXXXXXXXXX told us that the team is preparing the report to be released the last week of July, but it may be published the second half of September if the new Commission formation is drawn out. The team’s report will be critical, saying overall reform has stopped, but likely the final EC report will be “watered down” as in the past for political reasons. 7. (C) COMMENT: XXXXXXXXXXXX’s frustration with the Bulgarian government’s lame and insincere reform efforts was striking. It appears to be spreading in Brussels where at least the working level appears to be feeling “buyers remorse” over letting Bulgaria and Romania into the club too early. According to reliable contacts, Brussels Eurocrats have dubbed enlargement fatigue the “Bulgarian Break,” further tarnishing Bulgaria’s bad image within the EU (REFTEL A). END COMMENT.
McEldowneySUBJECT: BULGARIAN SOCCER RECEIVES A RED CARD FOR CORRUPTION
ID:243818
DATE:2010-01-15 12:43:00
ORIGIN:10SOFIA32
SOURCE:EMBASSY SOFIA
CLASSIFICATION:CONFIDENTIAL
DUNNO:09SOFIA508 DESTINATION:VZCZCXYZ0001
RR RUEHWEB
E.O. 12958: DECL: 01/14/2019
TAGS: PGOV, KCRM, KCOR, BU
SUBJECT: BULGARIAN SOCCER RECEIVES A RED CARD FOR CORRUPTION
REF: 09 SOFIA 508
CLASSIFIED BY: CDA SUSAN SUTTON FOR REASONS 1.4 (B) AND (D).1. (C) Summary: Since the fall of Communism, Bulgarian soccer has become a symbol of organized crime’s corrupt influence on important institutions. Bulgarian soccer clubs are widely believed to be directly or indirectly controlled by organized crime figures who use their teams as way to legitimize themselves, launder money, and make a fast buck. Despite rampant rumors of match fixing, money laundering, and tax evasion, there have been few arrests or successful prosecutions. As a result, the public has lost faith in the legitimacy of the league as evidenced by the drop in television ratings and match attendance. Recent scandals involving the most popular teams and the mass firing of the referee selection commission for a second consecutive year have deepened the public’s disgust. The new government has started to investigate tax evasion and money laundering allegations against some soccer clubs, but, given the deep roots of organized crime in Bulgarian soccer, this has had little impact so far. Cleaning up Bulgarian soccer would be a public sign of the seriousness of the Prime Minister (himself a soccer fanatic) in combating organized crime. End Summary
THE FALL OF “THE BEAUTIFUL GAME”
2. (C) Bulgaria is soccer country. It has long been the most popular sport, and despite scandals and the migration of
many of its talented players to wealthier European clubs abroad, it is still a Bulgarian passion. The pinnacle of Bulgarian soccer was the 1994 World Cup, when Bulgaria defeated Germany to advance to the semi-finals, eventually finishing fourth overall. To this day, many Bulgarians only half jokingly refer to this as the country’s greatest accomplishment since the fall of communism. After the transition to democracy, popular teams previously owned by the municipalities and state institutions such as the military or the police were sold to the new business elite notorious for its close ties with organized crime and the former secret services. Experts and journalists we interviewed claim that organized crime groups captured Bulgarian soccer in an effort to launder illicit profits and create a legitimate image. Today, nearly all of the teams are owned or have been connected to organized crime figures. The following list is just a sampling of the most well-known connections.3. (C) Todor Batkov, the proxy and front-man for the infamous Russian-Israeli businessman Michael Cherney, aka “Mikhail Chorny,” owns the popular Sofia team Levski FC. The powerful business conglomerate TIM owns Cherno More Varna. The notorious Marinovs, aka “Margin brothers,” who are on trial for murder, racketeering, and organized crime, own Slavia. Nickolay Gigov, an alleged arms dealer, owns Lokomotive Sofia, and Grisha Ganchev, a known money launderer and organized crime figure, owns Litex. Vassil Krumov Bozhkov, aka “the Skull” was the former owner of CSKA, one of the most important Bulgarian teams. The last three presidents of Lokomotive Plovdiv, which has been periodically owned by the crime group VIS, have been assassinated.
SCANDALS
4. (C) Given the ownership of the Bulgarian soccer clubs, allegations of illegal gambling, match fixing, money
laundering, and tax evasion plague the league. A large scandal erupted in September 2009 during the run-up to the
match between Levski and CSKA, the most important rivalry in Bulgarian soccer. Immediately prior to the match, four Levski players were put on a plane to Moscow as part of a last minute transfer to the Russian team, FC Rubin Kazan. Shortly after Levski’s 2-0 loss to CSKA, it became clear that the transfer was a hoax and that the President of Levski, Todor Batkov, had been defrauded of the Euro 200,000 transfer fee. The local press reported that the odds for CSKA winning the game fell dramatically before the announcement of the transfer, possibly indicating large amounts of money bet against Levski. Theories on what really happened vary, but the most popular are that Batkov bet against his own team to pay back debts, or that the new owners of CSKA orchestrated the transfer. Despite preliminary investigations into the case, there have been no arrests.RUMORS OF MATCH FIXING
5. (C) Long-standing allegations of match fixing have probably done the most to damage Bulgarian soccer’s reputation. According to the sports editor of the daily “Trud,” Vladimir Pamukov, and sports journalist, Krum Savov, the most common match fixing schemes are bribing referees and paying off players on the opposing club to insure a team loses by a certain score. They argue that thanks to organized crime influences and economic disparity between the teams, match fixing has become an extremely common practice. This has caused many Bulgarians to view the outcomes of soccer matches like Americans view the predetermined outcomes of professional wrestling. Pamukov highlighted the fall in television ratings and crowds at soccer games as evidence of this disillusionment, claiming that prior to the transition there would be 10,000 people at games and now 500 to 2,000 show up.
6. (C) Journalists, critics and fans often cite illogical results and unexplainable play as the evidence of match fixing even though there have been few investigations and proven cases over the last twenty years. When there are
arrests and evidence of corruption, cases often come to nothing or the accused are acquitted due to a lack of evidence. Ivan Lekov, a well-known former soccer referee and deputy head of the State Agency for Sports and Youth, was arrested in 2008 before TV cameras for allegedly orchestrating match fixing. Four former soccer referees broke their silence, claiming Lekov and the head of the Bulgarian Football Union’s (BFU) referee committee applied pressure on them to fix matches. Following Lekov’s arrest, the BFU dismissed the entire referee committee for the first time and passed a code of ethics for clubs. Despite these changes, match fixing has not dissipated and Lekov, often cited by the previous government as an example of its anti-corruption efforts, was acquitted due to a lack of evidence and witnesses refusing to testify. On December 14, 2009 the executive committee of the BFU, in what is becoming an annual tradition, again fired the entire referee commission due to match fixing rumors. It also suspended two referees for poor officiating in recent league games, leading to even more suspicions. The Union of European Football Association (UEFA), the governing body of European soccer, also is investigating Bulgarian referee Anton Genov for his alleged involvement in fixing an international match. According to the UEFA, there were obvious irregular betting patterns prior to the international friendly match on November 14, 2009 in which Genov awarded four penalty shots during Macedonia’s 3-0 victory over Canada.NEW GOVERNMENT MAKES SOME PROGRESS
7. (C) Despite nearly universal recognition of the problem, few actions have been taken to prevent organized crime groups from dominating Bulgarian soccer. Upon taking office, the new government started to go after the most obvious tax evasion and money laundering schemes. In September, the Bulgarian National Revenue Agency (NRA) announced that eight of Bulgaria’s top soccer clubs owed at least USD six million in unpaid taxes. NRA agents also discovered a commonly known phenomenon of soccer clubs paying, at least on paper, first division players minimum wage, approximately USD 170 per month. This blatantly contradicted tabloid photos of soccer players and their pop-star wives driving around in expensive cars and dining at the most exclusive restaurants. The NRA
is currently checking whether the property of 261 players matches their declared income. The former president of CSKA, Alexander Tomov, and three co-defendants were also charged with embezzlement of USD 28 million in their official capacity at the CSKA soccer club and the Kremikovtzi steel works.8. (C) Comment: Organized crime has had a destructive impact on Bulgarian football,mirroring to some extent how it has destroyed Bulgarian’s faith in other institutions. The new government has started to attack some of the soccer clubs’ most overt corrupt practices. Given the public’s interest in soccer, which still is weekly tabloid fodder, a successful operation against OC bosses in charge of soccer teams would be a public relations coup. Going after the OC bosses, if successful, would be a public and popular campaign that would demonstrate the seriousness of the new government and its soccer-fanatic Prime Minister in combating organized crime. Government actions against soccer clubs would directly challenge the criminal bosses who have previously enjoyed virtual impunity and would seriously test the strength and resolve of Bulgarian law enforcement and courts. End Comment.
SUTTON
Източник: http://www.borisloukanov.com/
- С какво разсмяхме световните медии през 2010-та?
Автор: ИВО ИНДЖЕВ
Освен с международния скандал около неизбираемата в Европа за европейски комисар Румяна Желева, още с “нещичко” подобно се прославихме по подобен начин в световните медии през 2010-та година. “Прочухме се” с претенциите да възпроизведем на родна земя…Ерусалим. Такъв вече щял да бъде Созопол.
Обявихме най-тържествено, че в Созопол са открити свети мощи на светеца Йоан Предтеча (подобни претенции за домакинство на светите мощи на християнския мъченик има на още дузина места по света, но никъде те не са се превръщали в нещо като държавна политика за привличане на туристи – доста фарисейско е!).
Така рече археологът откривател и министърът без портфейл и задръжки Божидар Димитров не само даде бюрократичната си божидарствена благословия, но дори нарече българския народ “шибан” заради неверието му в такива полезни чудеса.
Посмяха ни се на воля в разни германски и други западни медии. Обърнаха ни внимание и отвъд океана. “ Уолстрийт джърнъл” се подигра как ще си решаваме икономическите проблеми с помощта на Йоан Кръстител, с чиято благословия сме искали да въртим успешна туристическа далавера.
В прав текст такива намерения обяви премиерът Борисов, който предположи, че руските православни туристи ще се втурнат на тълпи към реликвата. И за по-убедително нареди тя да бъде доставена в София като част от шоуто по посрещане на един виден православен турист – Владимир Путин, пристигнал в българската столица на 13 ноември за освещаване на подписите под предсказуемото руско чудо “Южен поток”, осъдено да стане реалност с помощта на българските чудотворци.
Това се случи тук през 2010-та година, защото у нас подобни “чудеса” са възможни. Но едно е да учудиш света ( до смях) с такива номера у дома, друго е да се опиташ да постигнеш нещо подобно навън, където не “командваш парада”. Това е видно от конфузната ситуация, в която името на България отново е скандално замесено в чужбина поради неадекватната преценка на хората, които избираме да ни представят тук и по света. Ето какво се случило:
Рим връща плочата на Борисов
(Дойче веле)
Ватиканът връща обратно благодарствена плоча на Борисов, предназначена за българската черква в Рим. Златните букви върху нея били твърде големи, както и претенциите на българите да бъде инсталирана на централната стена.
В един горещ летен ден на отиващата си 2010 година десетина лимузини със затъмнени стъкла, ескортирани от моторизирани полицаи, разчистиха претъпкания с туристи площад „Треви“, където се намира черквата „Св. Винченцо и Анастасий“. В 35-градусовата жега, захлупила Рим, полицаи със сигнални свирки и бодигардове в тъмни костюми подсигуряваха българския премиер и придружаващата го делегация от политици, някои от които бяха дошли със съпругите си.
Медийният шум – по-важен от всичко
Внушителната група донесе плоча, която трябваше да увековечи „признателността на българския народ и на министър-председателя Бойко Борисов“ към покойния папа Йоан Павел Втори, който предостави черквата за ползване от българската общност в Италия в определени часове. Плочата тогава бе само осветена от православен свещеник. Задържа се на временен статив няколко часа, после българското църковно настоятелство я прибра до второ нареждане.
За да бъде официално монтирана, се изисква разрешение от Ватикана. Разрешение, за което българските управници не бяха помислили до последния момент. Главните им мисли очевидно се въртяха около медийното отразяване на събитието. Нека да припомня, че премиерът и министърът на културата водеха със себе си голяма група журналисти от главните български медии.
За да се инсталира каквото и да е върху архитектурен или културен паметник във Вечния град, се иска изрично разрешение от институцията за опазване на културното наследство. И такова разрешение се получава само в извънредни случаи. Като начало трябва да се внесе детайлиран проект, после се чака за одобрение. Представителите на София се сетиха за всичко това едва, след като премиерът докара в Рим плочата, а българските медии обявиха поставянето й в храма за свършен факт. А процедурата по експертизата отнема седмици, дори месеци. Освен това, промени във външния вид на архитектурния или културен паметник се допускат единствено, ако не контрастират с епохата и стила му.
Висока, тежка, златна
Плочата от името на Бойко Борисов се издига на околко метър височина, тежи стотина килограма, изписана е с огромни златни букви… Всичко това влиза в тежък контраст с патинираните от времето, приглушени надписи в църквата. Форматът и стилът на София стъписаха експертите по опазване на културното наследство.
Още по-стъписани са домакините от Ватикана, на които е поверен храмът. Викариатът на Рим дори не бил потърсен предварително за мнение, тамошните специалисти нямали никаква представа какво съдържа текстът на кирилица. Светият Престол преглътна обидата, че не е потърсен своевременно, но не прие грандоманския надпис и още по-грандоманските претенции плочата да бъде инсталирана на централната стена. Викариатът уведоми българското посолство във Ватикана, че не разрешава да се постави плоча в този вид и размер. В същия дух е и отговорът на институцията за опазване на културното наследство. Черният Петър остава в ръцете на българския премиер…
Източник: http://ivo.bg/
- Цената на (без)отговорността на държавата
Те осъдиха България. Съдят я. И ще продължават да я съдят и осъждат. В Международния Арбитражен съд в Париж, в Европейския Съд по Правата на Човека (ЕСПЧ) в Страсбург, в Съда на Европейските общности в Люксембург, в българските съдилища.
Те са европейски институции. Те са компании – български и чужди. Те са български граждани – от обикновени и никому неизвестни до такива, задържали се месеци и дори години в топ новините на медиите.
Присъдите по делата на всички тях ангажират отговорността на държавата. Онази отговорност, чиито финансов еквивалент платихме, плащаме и ще продължаваме да плащаме всички ние – гражданите на България, макар да нямаме НИКАКВА вина, участие, а често дори представа за онова, което ни се е случвало, случва се и предстои.
ЕВРОПЕЙСКИЯТ СЪД ПО ПРАВАТА НА ЧОВЕКА – ДРУГОТО ЛИЦЕ НА СПРАВЕДЛИВОСТТА
През 1992 г България ратифицира Европейската конвенция за правата на човека и основните свободи. От тогава до сега за 18 години страната е на първо място по подадени жалби на глава от населението пред ЕСПЧ – 6 500! Публично достъпна достоверна статистика за размера на изплатените обезщетения няма, освен че между 2002 г и 2009 г сумата възлиза на около 1.9 млн лева. За да сме коректни, не бива да пренебрегваме факта, че сега Европейският съд по правата на човека (ЕСПЧ) гледа казуси отпреди десет години.
Ако проследим за какво българите се обръщат към съда в Страсбург, няма как да не забележим, че родните представи за свобода и сигурност (чл. 5 на Конвенцията), право на справедлив съдебен процес в разумен срок (чл. 6.1. на Конвенцията), зачитане на личния живот (чл. 8 на Конвенцията), право на ефективни вътрешно-правни средства за защита (чл. 13 на Конвенцията), значително се различават от европейските.
Първият, осъдил България в ЕСПЧ през 1997 г, е Андрей Луканов (посмъртно) заради съдебен произвол. Огнян Дойнов също печели дело срещу държавата (посмъртно). Присъденото му обезщетение за нанесени морални вреди е в размер на 3 200 Евра. И Венци Димитров осъжда България затова, че с още двама други, е изваден от листите на НДСВ.
Серия дела са спечелени от банкери, съдени у нас за знакови банкови фалити. На Иван Миронов (Балканбанк), Христо Данов (Агробизнесбанк), Ангел Първанов и Манчо Марков (Капиталбанк) ЕСПЧ присъжда обезщетения заради продължителни съдебни дела, завършили с оправдателни присъди у нас, въпреки “заклинанията” на И. Тататрчев и Н.Филчев да има осъдени. Държавното обвинение колабира и дава силен аргумент на обвиняемите да съдят държавата в Европа заради липса на справедлив процес в разумен срок.
Двама финансови “фараони” също осъждат България в Страсбург заради продължителност на водените срещу тях дела. На Иван Христов, шеф на финансовата пирамида “Нов път” е присъдено обезщетение в размер на 9 800 Евра затова, че водените срещу него две дела са продължили съответно 9 г и 7 г, след което са прекратени от прокуратурата. На скандално известния с “Ийст Уест Интернешънъл” Иво Недялков, обвинен у нас в присвояване на няколко милиона долара, Европейският съд присъжда обезщетение в размер на 5 500 Евра заради престоя му в ареста (20 месеца).
Рекордьор по спечелени дела срещу България в Страсбург е не кой да е, а самият Ерджан Рашид – Роко – цели три! Общ размер на обезщетенията 12 500 Евра. Експерти по Европейско право, следящи хода на делата срещу братята Маргини смятат, че същите имат огромни шансове в ЕСПЧ.
Семейство Зашеви осъжда държавата заради провалено от българските власти разследване на смъртта на сина им. Присъденото обезщетение е в размер на 24 000 Евра. Родителите на Ганчо Въчков – Ганеца, смятан за автокрадец № 1 на републиката, са обезщетени с 33 000 Евро заради полицейско насилие. Според Европейският съд органите на реда са нарушили правото на живот на сина им. ЕСПЧ уважава иска на вдовицата на прокурора от ВКП Николай Колев срещу страната заради липса на независимо и ефективно разследване на смъртта на съпруга й. Присъдено обезщетение – 30 000 Евра. България е осъдена и от Шишкови – баща и син, малтретирани от служители на БОИ. Четири години военен съд протака делата и накрая ги прекратява поради формални причини. Аргументите на държавата пред съда в Страсбург са направо абсурдни – Шишкови не са бити толкова, че да се жалват в Европа, освен това боят не е имал за цел да ги унизи или да им причини страдание. Присъдено обезщетение 19 000 Евра.
Журналистката Люба Калпачка, съдена в България за публикации в две дела продължили съответно 9 г и 8 г и прекратени, без дори тя да бъде уведомена, осъжда държавата в Страсбург на 4 200 Евра. Параскева Тодорова пък печели дело заради расистки мотив в присъдата на българския съд срещу нея. ЕСПЧ и присъжда обезщетение в размер на 5 000 Евра.
Най-многобройната група спечелени дела срещу държавата сякаш са за нарушено право на собственост и реституционни обезщетения – Тодорка Кирова – 78 500 Евра, Цонкови – 139 000 Евра, Егалина Панайотова – 66 000 Евра, Маджаров – 59 000 Евра, Георгиева и Мукарева – 49 000 Евра, Айтен и Мехмет Кушоглу – 11 000 Евра и т.н. и т.н. Наследници на собственици на акции от някогашната пивоварна на Пловдив (днешна “Каменица” АД) осъждат България заради отказан достъп до съд. Присъдено обезщетение – 8 000 Евра, вместо исканото от 80 000 Евра заради възможността претенциите на ищците в бъдеще да бъдат справедливо удовлетворени от местен съд.
Чешката фирма “ЗЛИНСАТ” осъжда държавата на 360 000 Евра обезщетение заради това, че не е въведена във владение на спечелен в приватизационна сделка хотел. Сложни отношения между Столична община и Софийска градска прокуратура са причината за този финансов “подарък” на България. Търговското дружество “АГРОМОДЕЛ” Русе се жалва срещу отказ на националните съдилища да разгледат исковете му за причинени вреди от прокуратурата и печели обезщетение от 6 000 Евра. Данъчния произвол срещу фирмата на Галина Патрикова в Разград, довел до 10-годишни съдебни битки и фалит, е осъден в Страсбург и донесъл на държавата задължение за обезщетение на потърпевшата в размер на 50 000 Евра.
Илюзия е да се надяваме, че потокът жалби към съда в Страсбург ще спре. Несъвършенството на законите, неравнопоставеността на гражданите и държавата – например по отношение на събиране на вземания или защита, в случай на неправомерно следене, безконтролните СРС, трайното присъствие на порочни практики, неписани правила, гарантиращи комфорт на създателите им, необоснованата продължителност на делата, престоя в следствените арести, докато се събират доказателства или докато съответните служби просто бездействат, полицейското насилие, фактическия отказ на прокуратурата да разследва престъпления, извършени от полицейски служители и т.н. ще генерират нови и нови процеси.
Ние, гражданите на България, нямаме право на индивидуална жалба пред Конституционния съд – единствения, който може да отмени закон, противоречащ на Конвенцията, нито имаме право и възможност за получаване на справедливо обезщетение у нас.
Държавата е ограничила действията си до плащане на присъдените от съда в Страсбург обезщетения и непрестанни апели за съобразяване размера на същите със стандарта на живот в страната. В същото време не е направила почти нищо, за да отстрани порочните практики и пропуските в законите, пораждащи дисбаланс на интересите. Не се търси отговорност на прокурори, нито на полицейски служители, водили разследвания по порочен начин. Няма осъден магистрат за това, че необосновано дълго е отлагал дело. Те остават анонимни за нас гражданите, но точно ние всички плащаме обезщетенията, присъдени на жалбоподателите в Страсбург, превръщайки се солидарно отговорни с (без)отговорността на държавата.
АРБИТРАЖНИЯТ СЪД В ПАРИЖ – ДОПЪЛНИТЕЛЕН БОНУС КЪМ ПРИВАТИЗАЦИОННИТЕ СДЕЛКИ
Делата, водени срещу България в арбитражния съд в Париж не са толкова многобройни като в ЕСПЧ, но затова пък материалния интерес и предявените претенции за финансови обезщетения са впечатляващи.
Гръцката “Интраком” осъжда държавата за спортния тотализатор. Присъденото обезщетение е 6.5 млн. USD, които сякаш не са платени до днес.
Гад Зееви, купувач на Авиокомпания “Балкан”, печели дело срещу България заради това, че английският вариант на текста на приватизационния договор се различава от българския. Парижкият съд му присъжда 10 млн. USD обезщетение.
Чешката компания “ЧЕЗ” АД, собственик на електроразпределителните предприятия в Западна България, осъжда държавата през 2009 г с мотив, че след приватизацията е идентифицирала укрити задължения, непоказани в счетоводните баланси, правени от Делойт и Туш. Исканото обезщетение е в размер на 8.6 млн Евра. Арбитражният съд в Париж присъжда – 4 млн. Евра. Подобно дело води и австрийската ЕВН, което още не е финализирано.
“Вива Венчърс”, купувач на БТК, осъжда Агенция за приватизация заради неточно адресирана жалба и неспазване на трудовата заетост след приватизацията за 600 000 USD.
Консултантската компания “Артур Андерсън” през 2001 също е завела иск срещу държавата пред съда в Праиж, недоволна от размера на комисионните, изплатени й от Агенция за приватизация след сключване на сделките за продажбата на “Нефтохим”, “Петрол”, “Свилоза” и “Неохим”.
Гръцката компания “Продефтики” осъди страната на 8 млн. Евра заради спряно през 2008 г еврофинансиране за ремонт на път, а Брюксел ни съди заради монопола на летище София. България е поставила ограничителни условия, препятстващи равния достъп на фирми за кетъринг, обработка на багаж, обслужване с горива и масла, каквито е длъжна да осигури като страна, собственик на летище с годишен пътникопоток над 2 млн. човека.
Парижкият арбитражен съд осъжда България, но в крайна сметка финансовия еквивалент на присъдите плащат всички български граждани. Странно защо българската държава ни прави съотговорни с нея, макар в случая с Гад Зееви, с “Вива Венчърс”, с ЧЕЗ, виновниците са идентифицируеми. Няма как да не се знае кой е правил превод на договора в първия случай, кой е изготвил въпросната жалба във втория, а що се отнася до последния – одитора е публично добре известен. Странно защо тогава държавата не предявява регресен иск към тези лица, а натоварва с отговорност нас, нищо неподозиращите и нямащи отношение към приватизационните сделки граждани, принуждавайки ни да плащаме чиновническото безхаберие. Не е ли това неглижиране на собствените граждани, на онези, от чиито данъци съществуват структурите на държавата, за сметка на “вълшебните” чужди инвеститори, които сътвориха чудеса, стъпвайки в страната.
САНКЦИИТЕ НА ЕК – НАКАЗАТЕЛНИЯТ ОТРЯД
НА КЛУБА НА БОГАТИТЕОт 2007 г България е член на престижния европейски клуб на богатите. Плащането на годишната такса за членство (за 2011 г – 811 млн лв) обаче не е индулгенция за неспазване на “вътрешните” правила и ние българите имахме, имаме и ще имаме многократни поводи да се убедим в това.
ЕК поиска от държавата да върне 20.2 млн Евра заради нередности при контрола върху помощи, отпускани след 2006 г по линия на общата селскостопанска политика заради неефикасна система за идентифициране на селскостопанските парцели.
ЕК наложи глоба на България размер на 13 млн лева заради закъсняло изготвяне на план от правителството на Станишев за размразяване на спрените средства по САПАРД.
Брюксел заплаши страната с наказателна процедура заради неспазване на еконормите от Големите Горивни Инсталации – ТЕЦ “Бобов дол”, ТЕЦ “Марица 3”, ТЕЦ “Сливен”, ТЕЦ “Варна”, чиито финансов еквивалент е равен на 50 000 Евра на ден. Само за “Брикел” долния праг на санкцията е 777 000 Евра. През 2009 г ЕК е започнала 9 наказателни процедури срещу България в областта на околната среда – за ненавременно синхронизиране на европейското законодателство с българското, неиздаване на комплексни разрешителни в срок, за превишени емисии в Перник, Гълъбово и Ст. Загора, за липса на ОВОС на ветрогенераторен парк в зона Калиакра.
Забавяне на допълването на зони към “Натура 2000”, както и строителството в защитените територии предстои да бъде остойностено. Министър Караджова заяви, че държавата няма да събаря строежи, освен ако са без разрешителни. Само за регион Варна обаче, издадените визи за строителство са 327! А колко са в ски зоната на Банско, в община Царево по крайбрежието на природен парк Странджа (там е скандалния комплекс “Златна перла”) и Иракли, предстои да разберем. Едно е ясно от сега, въпросните строежи гарантират дело срещу България в Съда на европейските общности в Люксембург.
ЕК наложи санкция на МОСВ от 11 млн Евра заради шест договора, финансирани по ИСПА, реализирани в Кюстендил, Варна, Смолян, Сливен и Кърджали. Общата стойност на договорите е 55 млн. Евра. Проблемът е, че при провеждане на тръжната процедура за изпълнители е възприета практика на “пряко договаряне”, която по правилата на ЕС е НЕДОПУСТИМА.
Заменките на гори от държавния горски фонд, които Брюксел тълкува като нерегламентирана държавна помощ за определени фирми и частни лица ще донесат присъда на България в рамките на 55 млн. Евра до 126 млн Евра. Според експертиза на Световната банка обаче, размерът на санкцията може да стигне до астрономическите 1.5 млрд Евра, ако се вземат предвид всички заменки от 2007 г до налагането на мораториума.
ЕК отправи последно предупреждение за неспазване еврозаконодателството в областта на енергийния пазар, който не е отворен в достатъчна степен и не гарантира на гражданите и фирмите избор и разумни цени. Констатирана е и липса на прозрачни, прости и евтини процедури за разглеждане на жалби на потребителите. В случай, че тези пороци не бъдат преодолени, България ще бъде глобена, като размера на санкцията може да стигне до 10% от оборота на фирмите монополисти, т.е. хиляди Евро на ден и съд в Люксембург.
През 2011 г сме застрашени от наказателна процедура заради неизградени пречиствателни станции в селищата с над 10 000 жители. До края на тази година трябваше да са готови 52 пречиствателни станции в големите градове, още 357 до 2014 г в по-малките и 6 язовира за питейна вода. Глобата е 5 000 Евра на ден.
И това едва ли е всичко…
Цената на държавната (без)отговорност е впечатляваща, предвид стандарта на живот на българина. Впечатляващи са и нехайството и лекотата, с които държавата плаща обезщетения и глоби и не търси персонална вина за милионите евро, излизащи от бюджета. А такава има . И тя е идентифицируема. Аз обаче не желая повече да плащам за грешки на държавни чиновници, които не са си свършили работата качествено и в срок. Нито за техни умишлени действия или бездействия, донесли изгода на трети лица, нарушавайки съществуващи български и европейски правила и норми. Нито за калпави закони, нито за липсата на процедури, нито за свръхупотреба на сила от полицията, нито за безконтролни СРС-та.
А голямото плащане тепърва предстои! И в него, както до сега, ще участваме ние, българските граждани. Всеки един от нас! Истински пряко виновните най-много да бъдат освободени от длъжност или да им наложат някоя и друга административна глоба в размер на … 100 лева. Цената на държавната (без)отговорност обаче е твърде висока. За мен поне. И макар за 20 години преход, политици и всякакви структури, използвайки властта на медиите, да успяха така да ни разделят, че вече трудно намираме нещо, около което да обединим усилия, то мисля си, сякаш настъпи момента да заявим, че не искаме да носим чужда отговорност. Още повече – да я плащаме.
http://pozicii.net
- Дилма Русеф: Започва нова ера в отношенията между България и Бразилия
„Започва нова ера в отношенията между България и Бразилия.“ Това заяви новоизбраният президент на Федеративна Република Бразилия Дилма Русеф по време на среща с българския министър – председател Бойко Борисов, съобщиха от пресслужбата на МС. Първата делегация, която госпожа Русеф прие беше българската, водена лично от премиера Бойко Борисов. По време на срещата между българската и бразилска делегации бяха обсъдени политическите и икономически отношения между двете страни. Основни акценти в разговорите бяха двустранното развитие на IT технологиите, железопътната инфраструктура и съвместни дейности в сферата на самолетостроенето. Новият президент на Бразилия Дилма Русеф прие поканата на българския премиер да посети България през следващата година. Пред министър – председателя Борисов госпожа Русеф подчерта своята емоционална връзка с българската страна и категорично заяви, че държи отношенията между двете държави да се развиват и задълбочават. В срещата в бразилската столица участваха и министърът на информационните технологии и съобщенията Александър Цветков и министърът на външните работи Николай Младенов. /БГНЕС /
- Как да посрещнем 2011 – годината на Заека
Според китайския лунен календар 2011 година ще премине под знака на Белия Заек (Котка)
На власт идва най-големият късметлия. Годината на Заека слага край на черната серия и носи чистота, покой, справедливост, любов, доверие и нов – приятен вкус от живота.
Съгласно китайския (източния) лунно-слънчев календар, започва на 3 февруари 2011 година и завършва на 22 януари 2012 година. 2011 година е четвъртата от третия 12-годишен цикъл от 60-годишния период, започнал през 1984 година, съгласно източния лунен календар. Началото на китайската Нова година не съвпада с традиционния календар и никога не започва в един и същ ден.
Цвят: Бял; Космически елемент: Метал; Щастливо число: 2
Положителните качества на Заека: силно интелектуално развит, дружелюбен, романтичен и много лоялен към тези, които обича
Отрицателни качества: неспокоен, страхлив и прекалено зает със себе си.
В някои от източните страни годината на Заека често се нарича и година на Котката. И това е точно заради извънредната и несломима жизнеснеспособност на този знак. Котката винаги пада на лапите си (и никога по гръб) и мигом, все едно нищо не се случило, се изправя. Всеки знае мита за деветте живота на котката. «Живее си като домашна котка» – казват по цял свят, и с това изразяват утвърдената същност и отличителното качество на родените под този знак. Заекът задължително намира начин да получи от живота толкова удоволствия , колкото са му нужни, за да е напълно щастлив. Той е любител на уюта и комфорта, може да превърне и най-неугледното място в царски палат.
Какво да предприемем през 2011
Заекът е изключително страхлив, но въпреки това много гостоприемен. Цени уюта и спокойствието, затова през тази година канете най-близките си хора. Заекът е дипломатечен и не е скандален и за да получите уважението му трябва да се съсредоточите върху реалните дела. Заекът е романтичен и предан, за това браковете, сключени през настъпващата година, ще са особено хармонични.
Тъй като Заека е умен и талантлив в много сфери, той ще покровителства хората на науката и творчеството, професионалисти в дейността си. Но е нужно да се спомене, че той е и доста страхлив, затова и много, особено родени под този знак, ще е много трудно да вземат сериозни решения.
Заекът е символ на изобилието, потомството и спокойствието. След 2010 – годината на безспокойството на Тигъра, настава по-мирно време. Заекът е знака на отварянето. През тази година очаквайте по-добро настроение и нови запознанства. Годината е благоприятназа различни срещи, преговори, сключване на сделки. Само в тази година всяко вложение, ще се възвърне с лихвите. В същото време, плановете и намеренията трябва да се пазят в тайна. Ограничавайки разходите си, ще съумеете да се справите с материалните затруднения. Ако реагирате гъвкаво и уверено ще имате възможност за професионален напредък.Какво ни чака в годината на заека
В годината под знака на Белия метален Заек много неща рязко ще се изменят – трябва да очакваме плавно развитие на събитията, дори понякога – и пълен застой. През годината се предполага, че няма да има държавни преврати, площадни стрелби, масови демонстрации, генерални социални реформи. Основната тенденция за годината на Заека се очаква да бъде любовта във всичките й проявления – от кулинарните и сексуалните изкушения до нови тенденции в изкуството. Под покровителството на Заека процъфтяват музите. Ще бъдат възстановени много изгубени приятелски връзки, ще се случат нови запознанства. Децата, родени през тази година, ще бъдат надарени и добри, но свободолюбиви – те ще се стремят на всяка цена да се сдобият с независимост.
Как да посрещнем годината на Заека
Той е много гостоприемен и цени домашния уют и красотата. Поради тази причина ви съветваме да поканите у дома в Новогодишната нощ хора, които са ви близки.
На празничната маса е добре да присъстват ябълки и зърно. В никой случай не гответе заек, за да не разбудите в миролюбивия Заек Тигър. Въобще за предпочитане са постните блюда, в които особено присъства зеленина.
Тъй като елементът на 2011 г. е металът, в декорирането на дома използвайте детайли от метал – вази, или свещници, например.
За посрещането на годината на Заека, е подходящо дрехите да са от памук или вълна в леки пастелни нюанси, въпреки, че се допускат и жълто, кафяво, сребърно, бежово, синьо и оранжево.ivaylamedia.blogspot.combgvesti.comИзточници: ivaylamedia.blogspot.com и bgvesti.com
Още по темата:
Как да посрещнем 2012 – годината на Дракона - Македонският бизнес иска ЖП-връзка с БГ
Македонският бизнес отправи призив към правителството в Скопие да възстанови изграждането на ЖП-линията до българската граница.
Най-голямата македонска компания за износ на местни стоки „Макстил“ поиска Министерството на транспорта в Скопие да продължи изграждането на железопътната мрежа до България за да не се пречи на износа в чужбина. Поради непрекъснатите стачки в Гърция Македония не може да изнася стоки в чужбина, твърдят от „Макстил“. В момента Македония има ЖП-връзки само с Гърция и Сърбия. Повече от 20 години периодично се повдига темата за ЖП-връзката между България и Македония, но от осем години строителството е напълно замразено. За доизграждането на останалите 89 км. до България са необходими 400 млн.евро. „В момента се подготвя документация за изграждането на ЖП-линията от Куманово до границата с България с дължина от 89 км“, съобщи транспортният министър на Македония Миле Янакиески. Той уточни, че в документацията има техническа и инвестиционна част. Македонският бизнес призова и за свързването на македонските железници с тези от Албания за да може да се използват и албанските пристанища за износ на македонски стоки като алтернатива на пристанището в Солун. „Ако Македония иска да развие търговските си отношения със страните от Средна Азия Коридор №8 е единствената възможност за това“, твърдят македонските бизнесмени. До момента са подсигурени само 500 000 евро за изследвания на трасето до България, съобщи още транспортният министър Янакиески. /БГНЕС /
- 2010-та – един безкраен виц
2010-та – един безкраен виц
30 Декември 2010Аз мисля, че не трябва да се спекулира с това, което съм казал, а обратното.
Аз съм израснал само с хляб и картофи. Циганска баница нямаше. Майка ми мажеше мас от прасето и го поръси малко със захар. С едната ръка ям, с другата тичам по ливадата да ритам топката.
Нашите бяха много бедно семейство. Дето се вика „Кирил и Методий“, празникът 24 май, аз го свързвам с агнешка плешка. Защото само тогава у нас, понеже баща ми беше именник, Методи, майка правеше агнешко с картофи.
И гледахме прасе, гледахме кокошки. Аз ги гледах лично. Обикалях по почивните станции на Банкя. И там имаше такива, с помия, казани, където се събираше, си вземах и си ходех и си хранех прасето, кокошките. След това ходех с една коса, си бях взел, трева, към 30-40 заека. Имахме нива. И могат да ви кажа как се копае царевица, как се загърля, как се чупи, как се връзва на венци, как след това се руби, му казваме в Банкя и как ходиш и даваш на кокошките. За да има яйчица, сутринта да ми направи. Ядях по 12 яйца. Да, като дете и нито холестерол имах, нито нищо.
Не отивах на уроци по акордеон и китара преди да мина да събера трева, люцерна, помия за животните, за да има зимата храна и тогава отивах да свиря.
И майка ме записала на френски език и аз вместо това да ходя да уча по френски … ходех да ритам топка и я лъжех. И като разбра, че една година съм ходил да ритам топка, вместо да уча френски, си спомням, че бях по едни къси гащички, шортета и само като отчупила една пръчица при портата, тя се увива пръчката, такава жилава, мале колко бой изядох с пръчката.
Не учех английски, а тренирахме карате.
Справям се прекрасно, защото, виждате практиката в Европейския парламент е всеки си говори на неговия език. Така че изобщо не се усеща необходимост да знаеш чужд език.
Макар че можете да направите експеримент, в колата имам една кутия. На нея съм си написал на листчета глаголи, думи изречения. На английски. И си запаметявам и наизустявам. Сега ще е смешно още повече да казвам, но така, като се говори бавно, разбирам какво казват. Или най-малкото веднага ми се наострят ушите. Чуя ли “Congratulation, Borisov”, не слушам нататък.
Хората, които работят и ме познават знаят, че когато ми кажат, че има добра и лоша новина, добрата дори не искам да я слушам.
Аз винаги съм се озадачавал защо и как една новина влиза в общественото внимание, замествайки примерно друга, която за мен е много по-важна.
Сиреч една статия да поръчаш от някой йенски, виенски ли ще е, залцбургски ли ще е да го напише някой професор и да го публикува, това е елементарен трик и ви казвам защо е направено.
Защо не казахте примерно в самата ваша телевизия, че няма нито един ден в нито едно предаване, в което да не се напада правителството?
Много ви моля, когато речете да ме пресирате, да знаете, че съм написал оставката на правителството и тя е в джоба ми. Влагам целите си усилия и характер, но всичко си има граници.
Мисля, че нито за момент някой не си е помислял, че ГЕРБ има друг ръководител освен мене. Всеки си знае мястото. А ако не си знае, ще го подредя.
За мен са 10-11 години вече, защото е една и съща отговорността. Като бях главен секретар, пак цялата държава, въпросите бяха главно към мен, като станах кмет, всичко се въртеше около кметството в София, ако си спомняте. Сега същата отговорност.
Аз имам стаж и като полицай, и като кмет. Още като кмет в моя кабинет правихме арести… Разбирам я, мога я тази работа, тя е най-антикризисната мярка.
Не можеш да пълниш хладилниците на хората, след като не си хванал тези, които са ги изпразвали.
Аз съм обещал да правя магистрали, така че след 50 години българите да знаят какво съм направил.
Южната дъга на Околовръстното шосе на София нямаше да я има без мен.
Ако не бях аз, да дойдат багерите да съборят постройките, знаете много добре, че нямаше шанс да се направи тази част. Знаете, на мутрите бензиностанциите, автомивки, складове – какво ли нямаше. Сега си имам Цветанов. Не е нужно да идвам аз с багера, така че никакъв проблем няма да има.
За първи път сега се пропукаха организираните групи и пропяха в арестите. Отидоха и посочиха труповете. Ние сега разкриваме поръчкови убийства. Отива и посочват – в тая ливада има труп. Колегата Цветанов с багер ходи и копае трупове.
Да мачкаш Цветанов е все едно с голо дупе таралеж да мачкаш.
С една дума, нашият манталитет и нашия ген е такъв – войнстващ.
Не са последните 20 години, те са последните 13 века. Ние сме войнстващ народ. Искаме мир, но има ли война, просто нашите войници са уникални.
Не случайно в бойните спортове – борба, джудо, самбо, карате, щанги, силовите, са най-върховите ни постижения. Просто самата конструкция на българите – здрав труп, нисък център на тежестта, просто той е пригоден… Вижте, че всеки, който се подстриже късо, и прилича на борец.
Исках да помоля, ако може, все пак имам доста снимки, в които не съм на футбол и съм бръснат, така че можеше да изберете снимка, в която да не съм от свободното си време. Ако не е умишлено…
В момента ние сме най-добре в ЕС. Действаме така, че да не ни се налага някой с остена да ни подръчква отвън.
Колкото по-силна, стабилна и с най-ниски данъци в Европа става, толкова тя по-рязко се откроява от страните, да ги наречем така, като наш аналог, Гърция, Румъния, Португалия, Ирландия, която ни беше давана за пример, не по-розови са нещата в Испания.
Значи, точната дума не е противници, но всеки гледа и лобира за своята държава. Когато бизнесът в неговата държава, когато икономическите, финансово-икономическите условия там са тежки и някоя от другите държави върви по-добре, винаги се търси начин да се забави темпото на тази държава.
Да не би да им е приятно във Франция да си почупят 2-3 месеца държавата заради пенсионната реформа, в България ние най-отговорно като българи седнахме синдикати, работодатели, оценихме си демографския фактор и си направихме пенсионната реформа без стачки, без митинги. На никой не му е приятно това.
Проблеми имат онези държави, които са свикнали да живеят нашироко, да щракат с пръсти, да почиват дълго и вечер след 10 часа да излизат на нощен живот… Аз искам да дисциплинирам хората и България да бъде средноевропейска държава, това в следващите години ще се случи.
45 години сме били назад и леко встрани.
Една стотна от това, което е построил за България Тодор Живков и което е направено за тези години, да направим, да достигнем икономическия ръст на тогавашната държава, би било огромен успех за всяко правителство. Фактът, че 20 години след падането му от власт никой не го е забравил, показва, че доста неща са били направени.
Имаме си опитен президент, който се старае много. Ако някой път чисто политически не се опитва да ни критикува, аз мисля, че в цялост се справя прекрасно с работата си.
Президентът като е казал „а“, да каже и „б“. Да каже: браво на Бойко, браво на правителството.
Моля ви, вече да не го наричате президент, когато говорим за г-н Първанов.
Най-голямото ми предимство е, че нямам приятели. Не съм на този пост, за да се харесвам на хората.
Седя като куче горе в Бояна и гледам футбол… А и ако видите по празниците, винаги съм бил на някакви мероприятия. В България така е устроено всичко, че не трябва да имаш приятели по простата причина, че иначе може само да им попречиш.
Болката ми е, че и моите лични приятели злоупотребиха. Лични приятели, и то в първия месец, като станах премиер. Никога няма да забравя еднократната си двеминутна среща с тях – ти от днес повече няма да чуеш здрасти, докопам ли те, ще те арестувам лично.
В момента с Владимир Путин имаме много добър диалог, той ме разбира по-добре от българските политици.
И аз го попитах господин Путин: ако ти си на мое място, ще ги пратиш ли в Сибир тези хора? Ще ги пратиш. А ние само сме си позволили да ги дадем на прокурор и да проверим тези проекти.
Като станах министър-председател, разбрах, че думата любов не съществува, всичко е само пари.
Аз обичам хората и не искам да им нанасям вреди и щети. Жал ми е да посегна с големия сатър да изрежа всичко, което в момента трябва да се изреже.
Хората на опашките не псуват „Сименс“, а псуват нас, без да имаме вина.
Българският потребител ми е по-мил от чуждите инвеститори.
Мечките са ни мили, но хората са ми по-мили. Вярно е, че и лъвовете ядат хора, не ги избиват в Африка, но има регулативни механизми.
Трябва да кажа, че се съгласих ДДС да остане на ниво 20%, независимо че вътрешното и всякакво убеждение мое е, че трябва в годините да намалява, но при това наследство, което сме получили, и ако тези договори за над 2 млрд. лева не съумеем да ги развалим, всичките на тази маса са информирани, че няма и да ги питам. Отивам и вдигам ДДС.
Повече не искам да слушам, съсредоточавате се, режете и действате.
Не философствайте… След месец, след два умуване, стратегии – не ми се слуша! Който не се съобразява или иска да философства – дали е шеф на болница, дали е шеф на каквото и да е – да си заминава веднага, щом са му малко парите!
Дянков не ми дава пари за транснационални полети. До Ню Йорк ходихме с градски полет, сега и до Бразилия ще отидем с градския транспорт.
В петък очакваме сняг. Да не ви изненада. Отсега искам да чакате с метли и снегорини, като падне снежинка, да я хващате във въздуха.
На нас ни се падна не само мъгла, но и дъжд, и лед.
Клише е твърдението, че в условия на криза се правят реформи и се планира. Аз питам, приятели, кога правиш ремонт у къщи? Когато имаш пари и даваш на жена ти да прави ремонта, или когато нямаш пари?
От дядо ми още знам, че женски пари са змийски кости. Аз никога не съм ползвал женски пари в живота си. Винаги аз съм плащал всичко вкъщи, в ресторант, където и да съм. Но те не го разбират. Много от тях не са и мъже, за да го разбират.
В ГЕРБ мъжете обичат жени, а жените обичат мъже.
Просто в нежността предпочитам момиченцата да са нежни, отколкото момченцата.
Затова сме разочаровани всички, защото просто по един брилянтен начин ни е заблудила (шефката на фонд „Земеделие“ Калина Илиева – бел.ред.). И факт е, няколко дена преди да роди, ако щете, аз бях пратил г-н Йовчев да разговаря, и ДАНС, с тях как вървят плащанията там. И толкова хора, дори в бременността й, все пак мъже с опит, бяха заблудени.
Аз ги избирам по документи. От проверките на службите, тръгвам отзад-напред. Тези, за които няма материали, почвам тях да търся.
Трябва непрекъснато да са в стрес и да знаят, че ще бъдат наблюдавани. А не, когато паднат от власт, да говорим имало или нямало корупция.
Щом Костов и Първанов не харесват някой, значи той си върши много добре работата. Да се притесняват тези, които ги харесват.
Почнеш ли да угаждаш на много хора, станеш ли диалогичен за тях, комуникативен, приключваш като министър. Защото всичко е направено във вид на схема.
Когато трябва да сменя министри, сменям, без да питам никого.
Там, където съм аз, е прозрачността.
Източник: Медиапул
- Скандалография 2010
Повече скандали отколкото политика през отминаващата година
Шум от въздуха
С него започна ексклузивната политически 2010 г. Само благодарение на дипломатическия си паспорт лидерът на „Атака“ Волен Сидеров се е отървал от временен арест на летището във Франкфурт на Майн, съобщи „Дойче веле“.
Германската авиокомпания „Луфтханза“ (Lufthansa.com) е подала жалба срещу него за нанесени обиди. Според разказа на медията 53-годишният български политик се качил в самолета на германската авиокомпания, пътуващ на 3 февруари следобед от София за Франкфурт на Майн, но отказал да се подчинява на реда в самолета и се държал доста предизвикателно.
Стюардесата се опитала да го успокои, но не успяла. С неуспех завършили и опитите на самия пилот. През целия полет Сидеров хвърлял храна в коридора и обиждал персонала, наричайки членовете му „нацисти“ и „антисемити“.
„Няма да ми заповядва някаква си русокоса арийка!“, изкрещял според представител на „Луфтханза“ Сидеров на стюардесата, помолила го да се държи прилично.
На летището алармираните от екипажа полицаи вече чакали самолета на самата писта и извършили проверка на документите на Сидеров в самия самолет.
Лидерът на „Атака“ бил пиян и продължил да сипе ругатни и по адрес на полицаите, според говорители на „Луфтханза“. Полицаите били принудени да пуснат българския политик заради показания от него дипломатически паспорт. По-късно Сидеров поднесе извинения на компанията и те бяха приети.Скандали с нежни имена
Пак в началото на годината се разрази голям скандал след изслушването в Европарламента на кандидата ни за еврокомисар по бедствията Румяна Желева, която по това време заемаше поста външен министър.
Освен че не успя да отговори адекватно на въпросите по своя ресор, тя беше подложена на кръстосан разпит от евродепутатите заради бизнес начинанията си. Последвалият скандал доведе до оттеглянето на кандидатурата й за еврокомисар, както и до оставката й като външен министър.
Това пък позволи на политическия небосклон да изгрее дотогавашният вицепрезидент на Световната банка Кристалина Георгиева, която в ЕК отговаря за хуманитарната помощ и реагирането при кризи и беше избрана за „Европеец на годината“ и „Комисар на годината“ в ежегодния конкурс, организиран от европейското издание „Юръпиън войс“.
Едно бебе и една невалидна диплома разлюляха страната пред октомври. „Собстеничката“ им – доскорошната ръководителка на ДФ „Земеделие“ Калина Илиева, беше сравнена дори с руската шпионка Ана Чапман, след като се оказа, че е шпионирала за ОЛАФ и шефа си – земеделския министър Мирослав Найденов.
Критата дълго време бременност, под предлог че става дума за здравословни проблеми, стана причина, дни след като роди бебето си, тя да бъде освободена от поста. Скандалът се разрази с пълна сила обаче, след като в. „168 часа“ написа, че Илиева ще бъде разследвана от полицията в Германия заради фалшифициране на дипломата си за завършено висше образование.
В писмо Гизела Хютингер, пресаташе на Висшия институт по техника и икономика в Берлин, отговори на официалното запитване от медията, че Илиева не е завършила образованието си в института. Това по-късно беше потвърдено и пред българските власти, а прокуратурата започна разследване.
Малко по-късно „български скандал“ разклати стола на италиански министър. Поискаха оставката на културния министър Сандро Бонди заради награда на кинофестивала във Венеция за режисьорския дебют „Сбогом, мамо“ на привлекателната българска актриса Мишел Бонев.
Мнозина определиха приза за „изфабрикуван“, като според опозицията за него рамо дал сам премиерът Силвио Берлускони, на когото Бонев била „скъпа българска приятелка“. Италианските медии цитират разговор между италианския културен министър и генералния директор на министерството, според който те имали задача „отгоре“ да окажат топло внимание на актрисата.
Премиерът Бойко Борисов пък призна по-късно, че не е бил достатъчно внимателен, когато е подписал заповед за командировка на културния министър Вежди Рашидов до Италия през септември т.г., Рашидов пък прие оставката на шефа на Националния филмов център Александър Донев, искана от киногилдиите заради начина на разпределение на парите за кино и предизвикалото скандал финансиране от българска страна на „Сбогом, мамо“.
„Първанов с кой ли министър няма проблем?!“
Тази реплика на премиера Бойко Борисов може да се определи като емблематична за споровете на държавния глава Георги Първанов с доста от министрите.
През август върховният главнокомандващ влезе в тежък конфликт с министъра на отбраната Аню Ангелов за това кой да оглави военното разузнаване.
Според канцеларията на държавния глава той „разбрал от медиите“, че има персонално предложение на Министерския съвет за нов директор на служба „Военна информация“. Ангелов обяви, че е информирал президента за кандидатурата на комодор Валентин Гагашев за шеф на службата, но така и не получи отговор.
Предишно предложение на министъра – за Динчо Карамунчев – също бе отхвърлено от президента. За сметка на това обществено достояние станаха опитите на Първанов да наложи свой кандидат – съветника си по военната сигурност Николай Николов. В крайна сметка Ангелов заобиколи Първанов и назначи на поста цивилен – Веселин Иванов, което не изисква съгласуване с президента.
Преди това, в началото на март президентът поиска оставката на финансовия министър Симеон Дянков. Държавният глава настоя Дянков да изясни позицията си или веднага да подаде оставка заради твърденията си в Шоуто на Иван и Андрей по Нова телевизия. Тогава на въпрос „Млад милиардер ли е Първанов?“, Дянков отговори „Не, не е млад“.
Последвалата среща между двамата, поискана от Дянков, започна с лични обяснения и завърши с остри политически обвинения от страна на държавния глава. За всичко това информацията дойде от стенограмата, предоставена от президентството, която стана причина за първия опит за импийчмънт у нас.
Премиер срещу президент
Не по-малко цветисти бяха репликите, разменени през годината между държавния глава и министър-председателя. Още след скандала между Първанов и Дянков Борисов заяви: Президентът ми заби нож в гърба.
Първанов почва война с атака, каквато не е водил срещу правителството на тройната коалиция, отбеляза Борисов и изрази съжаление, че президентът не е оценил желанието му да сложи точка на този конфликт.
Действията на държавния глава породиха и искането за импийчмънт с мотив, че при срещата си с вицепремиера Първанов е нарушил Конституцията, според която „никой не може да бъде следен, записван и подслушван без негово съгласие“. За отстраняването гласуваха ГЕРБ, „Атака“, „Синята коалиция“ и трима независими, а БСП и ДПС бяха против, което се оказа достатъчно Първанов да остане на поста.
След множество критики към отделни актове на правителството през годината в интервю за в. „24 часа“ в началото на декември държавният глава отбелязва, че агресията на премиера нараствала обратно пропорционално на резултатите в управлението и Борисов търсел начин да избие в публично-медийна агресия.
Георги Първанов открито се подигра на Борисов като твърдейки, че било най-логично следственият Алексей Петров, да бъде кандидат за президент на премиера. „С него са бизнес партньори, т.е. имат си доверие от началото на прехода“, заяви президентът през декември.
В самия край на годината пък президентът Първанов отправи обвинение към МВнР, че е скрита поканата за инагурацията на Дилма Русеф, на която ще присъства премиерът Бойко Борисов.
През декември правителството предложи на президента, който сам е сътрудничил на ДС, да отзове всички посланици, свързани с бившите служби.
Въпреки че държавният глава публично се потивопостави на тази идея с аргумент, че се съди с двоен аршин (заради към онзи момент все още министър Божидар Димитров), МС излезе с идеята президентът поименно да подпише укази и да бъдат върнати посланиците в България, където да работят във външното министерство, докато стигнат пенсионна възраст.
Дългата скамейка с подготвени кадри на ГЕРБ
С множество скандали бе съпроводено и пребиваването на историка Божидар Димитров на поста министър без портфейл. Министърът на българите в чужбина стана известен и в чужбина с непремерените си изказвания.
В началото на годината той предизвика дипломатически скандал, като заяви, че България ще даде зелена светлина за членството на Турция в ЕС при условие, че бъдат изплатени 10 млрд. долара компенсации за тракийските бежанци. Думите на Димитров станаха повод премиерът Бойко Борисов да му отправи последно предупреждение.
Няколко месеца по-късно друго изказване на Божидар Димитров отново предизвика скандал. В интервю за в. „Дневник“ той нарече българския народ „шибан“.
Причината за гнева на Димитров беше скептичната реакция на археолозите в България към находка, която министърът обяви за мощите на Йоан Кръстител.
В крайна сметка Димитров напусна поста си не заради непремерените изказвания, а заради досието си в Държавна сигурност, след като се разрази скандала с принадлежността на висши български дипломати към репресивния апарат на социалистическа България.
Една от постоянните звезди в скандали тази година бе депутатът от ГЕРБ Лъчезар Иванов. Първо името на Иванов бе намесено в скандал заради негово пътуване заедно с бившия здравен министър Божидар Нанев до САЩ на разноски на две неправителствени организации, свързани с компания за биологични транспланти.
После на Иванов му се наложи да се откаже от постовете си като шеф на здравната комисия в НС, зам.-председател на парламента и председател на Софийската организация на ГЕРБ, след като се опита да спре репортаж на Нова телевизия, показващ охолния живот на негов приятел – митничар.
През последния месец на годината Иванов отново успя да блесне, след като се оказа, че е част от групата народни представители, които напуснаха парламента в работно време заради обещани скъпи телефони.
Мероприятието се оказа журналистическа провокация, а от ръководството на управляващата партия изпаднаха в затруднение, тъй като се оказа, че на депутатите не може да бъде наложена санкция за подобно провинение.
В крайна сметка осемте депутата от ГЕРБ, които се изкушиха от предложението на журналистите, се съгласиха да дарят половината си декемврийска заплата за благотворителност. Все още не е ясно дали депутатите от останалите парламентарни групи, включили се в събирането, ще бъдат наказани по някакъв начин.
Случаят „Горна Оряховица“
Вътрешният министър Цветан Цветанов успя да развали отношенията си с лекарското съсловие, след като изчете в Народното събрание разпечатки от разговори между лекари в Горна Оряховица. Медиците бяха арестувани по подозрение, че са замесени в смъртта на новородено, но по-късно бяха освободени поради липса на доказателства.
Въпреки това Цветанов изчете СРС-тата в парламента, което му навлече гнева не само на лекарското съсловие, но и на няколко политически сили. Последвалата експертиза не можа да даде категоричен отговор дали бебето е било живородено, в следствие на което Цветанов бе принуден да се извинява.
Имотите
РЗС обвини на 15 октомври вътрешния министър Цветан Цветанов, че семейството му за периода 2007-2008 г. е придобило няколко имота на обща стойност над 462 хил. лв. Сред тях са два апартамента и два гаража в столичния квартал „Изток“, продадени на Цветанов от фирмата „Ти Ви Би“ ООД, собственост на Тодор Бояджиев – съдружник със сина на депутата от ДПС Рамадан Аталай, твърди народният представител Емил Василев.
Според изводите на РЗС тази сделка „показва обвързаност между сегашните управляващи и обръчите от фирми на ДПС“. Всичко е декларирано; всички платени пари са преведени по банков път, произходът на всеки лев във влоговете може да бъде проверен, категоричен беше вътрешният министър.
Народното събрание отказа на РЗС да бъде създадена парламентарна анкетна комисия, която да разследва „незаконно забогатяване, търговия с влияние и противозаконни действия“. Изпълнителният директор на НАП Красимир Стефанов заяви, че комисията се самосезира и ще провери имотното състояние на вътрешния министър.
По-късно макар и в отговор на отправени към самия него критики, бившият вътрешен министър Румен Петков заяви, че в МВР наричали Цветанов Цецо Шестака, заради притежавани от него шест апартамента.
На 27 октомври пак РЗС изнесе данни, според които председателят на Столичния общински съвет Андрей Иванов в различни периоди е бил собственик като физическо лице на 43 имота на обща стойност около 10 млн. лева, с които извършвал сделки. Става въпрос за магазини, къщи, апартаменти, бинго зали, чейндж бюра и др.
Иванов не отрече собствеността си върху 14 имота, но не успя да изброи всички. Каза още, зад купуването им стоят 120 години трудов стаж. „Тъй като съм единствено дете, това е трудовият стаж на майка ми и на баща ми.
Аз имам 20 години трудов стаж, плюс трудовия стаж на съпругата ми“, обясни председателят на СОС. По думите му декларацията, подадена в Сметната палата в началото на 2008 г., съдържа цялата информация за имотното му състояние.
Магистрати с бедни роднини
Докато съдебната система още се тресеше от скандала с т.нар. Красьо Черния, разразил се миналата година, гръмна бомбата с бедните роднини на висши магистрати, който получили разрешения за строеж на първа линия в черноморския курорт Приморско, след като се регистрирали като жители на града и „крайно нуждаещи се“.
Веселото село
Това е името на незаконното митничарско селище, което беше открито при една от обиколките на данъчни служители с хеликоптери над страната. То се намира в закътан ръкав на язовир „Ивайловград“, но липсва от картата на страната. Там има десетки къщи, които нямат акт 16, т.е. официално не съществуват.
Откритието предизвика скандал, а министъра на регионалното развитие и благоустройството Росен Плевнелиев обеща всички незаконни къщи да бъдат разрушени.
Шефът на митницата в Свиленград Стефан Марашев обаче успя да получи акт 16 за имота си буквално часове след проверката на данъчните. По-късно стана ясно, че пътят до селото е ремонтиран с европейски пари.
„Цанков камък“
Скандалите през годината обаче засегнаха не само управляващите, а и един от смятаните дотогава за недосегаеми сред политиците – лидера на ДПС Ахмед Доган. На 21 март „Труд“ съобщи, че Доган е взел 1,5 млн. лева като консултант по четири мегапроекта на предишното правителство – хидровъзел „Цанков камък“, каскада „Горна Арда“, „Доспат“ и язовир „Тунджа“.
Изплащането е уредено с договор за консултантски услуги от януари 2008 г. между Ахмед Доган и Института по минно дело чрез „Минстрой холдинг“, представляван от Николай Вълканов. По силата на този докуменат лидерът на ДПС става „мениджър на проучванията“ за „Цанков камък“ и останалите три хидроенергийни обекта.
На 18 октомври Върховният административен съд се произнесе, че няма конфликт на интереси при консултантските договори – становището беше подкрепено от двама съдии, според които договорите са сключени преди влизането в сила на закона за конфликт на интереси.
Но според председателя на състава Марина Михайлова, докладчик по делото, 1,36 млн. лв. от хонорара трябва да бъдат отнети в полза на държавата, защото Доган не е бил компетентен да направи хидрогеоложките проучвания и следователно договорите с него са сключени, защото е депутат и лидер на партията – мандатоносител.
Делото ще се гледа на втора инстанция от петчленен състав на Върховния апелативен съд (ВАС) в края на януари.
След като се превърнаха от партньори на управлението в опозиция, депутатите от РЗС успяха да произведат доста скандали през годината.
Освен с непрестанните компромати срещу представители на властта, те разнообразиха медийното си присъствие със секс скандал, когато организационният секретар на партията Тодор Великов подаде оставка и се оплака, че получавал любовни есемеси от Яне Янев.
Междувременно лидерът на РЗС Янев започна да се изявява като говорител на бившата барета Алексей Петров, който сега е под домашен арест.
Източник: VESTI.bg
- Бразилската „желязна лейди“ се готви да поеме властта
На 1 януари бразилският президент Луис Инасио Лула Да Силва ще предаде властта на новоизбраната президентка и бивша началничка на кабинета му Дилма Русеф.
Дилма, наричана в Бразилия „желязната лейди“, беше избрана за президент при първата си предизборна кампания, а победата й гарантира осезаемо място на политическата сцена. „Дилма не иска да присъства в медиите, това не е нейният стил. До този момент тя беше много дискретна. Досега тя беше много внимателна в изявленията си след избирането й за президент“, смятат бразилски политолози. По време на предизборната кампания Дилма нямаше особена необходимост да говори, по-голямата част от посланията бяха отправени от настоящия президент Лула Да Силва. Но на 63-годишна възраст Русеф има забележителна лична история. От арестуването й и подлагането на мъчения през 70-те години на миналия век заради опита за сваляне на военната диктатура в Бразилия до битката й с рака на лимфните възли миналата година. Експертите смятат, че макар да не се радва на същата популярност в обществото като своя предшественик, опитът на Дилма като министър на енергетиката и началник на кабинета на Лула я е подготвил да изпълни най-големите обещания в предизборната й кампания – да продължи проектите, довели до удивителния икономически растеж на Бразилия. „Тя олицетворява приемствеността. Приемствеността в икономическата и социалната политика на Лула и на предишната администрация. Мисля, че нейната администрация ще обърне по-голямо внимание на вътрешната политика. На първо място, защото тя има уменията да се справи и да постигне резултати и защото това е, което бразилците очакват от нея в сравнение с управлението на Лула“, смятат анализаторите. Трудно е да поемеш властта след осем години на просперитет и харизма. Сега бразилците трябва да почакат, за да разберат дали първата им жена президент не само ще може да продължи успехите на своя предшественик, но и дали ще успее да ги превърне в свои собствени.
/БГНЕС
Премиерът Бойко Борисов заминава на посещение в Бразилия, съобщи пресслужбата на Министерския съвет, цитирана от „Дневник“.На 1 януари той ще присъства на официалната церемония по встъпването в длъжност на новоизбрания президент Дилма Русеф.Миналата седмица президентът Георги Първанов обвини външно министерство, че са скрили от него поканата за церемонията на Дилма Русеф.Той обаче, така или иначе, не би могъл да пътува, защото не може да си го позволи заради оскъдния в последните две години бюджет на президентството.В делегацията, която ще съпровожда Борисов, са включени министърът на външните работи Николай Младенов и министърът на транспорта Александър Цветков.Междувременно, кметът на Габрово Николай Сираков съобщи, че ще изпрати като подарък на Дилма Русеф родословното дърво на баща й – габровеца Петър Русев.Историци от местния музей са проследили рода на Русев 250 години назад. Дилма Вана Русеф ще получи и портрет на една от лелите си – Вана, на която е кръстенаПремиерът Бойко Борисов заминава на посещение в Бразилия, съобщи пресслужбата на Министерския съвет, цитирана от „Дневник“. На 1 януари той ще присъства на официалната церемония по встъпването в длъжност на новоизбрания президент Дилма Русеф.Премиерът Бойко Борисов заминава на посещение в Бразилия, съобщи пресслужбата на Министерския съвет, цитирана от „Дневник“.
На 1 януари той ще присъства на официалната церемония по встъпването в длъжност на новоизбрания президент Дилма Русеф.Миналата седмица президентът Георги Първанов обвини външно министерство, че са скрили от него поканата за церемонията на Дилма Русеф.Той обаче, така или иначе, не би могъл да пътува, защото не може да си го позволи заради оскъдния в последните две години бюджет на президентството.В делегацията, която ще съпровожда Борисов, са включени министърът на външните работи Николай Младенов и министърът на транспорта Александър Цветков.Междувременно, кметът на Габрово Николай Сираков съобщи, че ще изпрати като подарък на Дилма Русеф родословното дърво на баща й – габровеца Петър Русев.Историци от местния музей са проследили рода на Русев 250 години назад. Дилма Вана Русеф ще получи и портрет на една от лелите си – Вана, на която е кръстена.kafene.net - Хиляди българи ще бъдат глобени за изтекли лични документи
Около 140 хиляди души ще бъдат глобени, тъй като са с невалидни лични карти, съобщи Mediapool. Глобата, която ги грози е от 20 до 150 лева.
МВР напомня, че документите, които изтичат след 31-ви декември нямат шестмесечен гратисен период за подмяна. Гратисният период от шест месеца беше въведен за изтичащите през тази година документи заради проблемите със системата за издаване на лични документи.
Хората могат да използват последните работни дни, за да подадат заявления за нови лични карти.
„Опашки няма, не се налага раздаването на номерца, гражданите спокойно се обслужват“, уверяват от МВР.
За следващата година, когато гратисен срок няма да има от МВР съветват заявления да се подават един-два месеца преди изтичането на срока на валидност на документите.
Един от проблемите, с които се сблъскват хората напоследък е, че излизат от България с валидни документи, но срокът им изтича докато са в чужбина.Така в страни от ЕС те се оказват с невалидна лична карта.
Тогава те трябва да си издадат временен паспорт, с който да се завърнат в България. Ако се окаже, че и шофьорската книжка е с изтекъл срок, а човек застане зад волана, ще отнесе солена глоба.
Българи шофирали с невалидни книжки из страни от ЕС вече са глобени с по 500 евро.
Източник: Кафене.нет
––––––––––––
Кой как изпълнява обществения договор
След тормоза, на който МВР подложи гражданите заради смяната на документите за самоличност, съпроводена от неработещата система в РПУ-тата и километричните опашки, сега от ведомството заплашват, че от 1 януари всички с изтекли лични карти и шофьорски книжки или невърнали изтеклите си международни паспорти ще бъдат глобявани от 20 до 150 лева.
Ако не ставаше въпрос за подмяната на документите, каквато на практика се получи, предупрежденията на МВР можеше и да са оправдани.
В момента обаче заради неразбориите по вина не на гражданите около 140 хиляди души нямат валидни документи. И ако всички те тръгнат да подават заявления за нови в останалите три дни до края на годината, стълпотворението пак ще се окаже библейско, а алтернативата – глоби.
През изтичащата година глобите бяха универсалното изразно средство на управлението.
Административните наказания растяха непрекъснато и за всичко: за шофьорите, за пътниците, за разхождане на кучета без документи, за родители, чиито деца бягат от училище, за нерегистриране на етажната собственост, за търговците, производителите и т.н.
В същото време не се чу да е наказан нито един бюрократ по веригата на лошата организация и безумната система на подмяна на документите например.
Или за това, че пътищата, образованието, здравеопазването, условията за бизнес и въобще всички публични дейности, които данъкоплатците финансират, си останаха на обичайното ниско равнище.
Изпълнявайки своя ангажимент по обществения договор, гражданите си плащат данъците и таксите на държавата и общините.
Затова не е лошо властите първо да си отговорят изпълнили ли са и как своята част от договора, преди да преминат по навик към заплахите с глоби.
Източник: Дневник
- Коментари на делото „Ходорковски“
Водеща тема и за западните, и за руските издания е признаването за виновни на Михаил Ходорковски и неговия съдружник Платон Лебедев.
Британският вестник „Дейли телеграф“ припомня, че 8-годишната присъда по първото дело срещу Ходорковски приближава към края си. По второто дело бившият магнат може да получи присъда, която ще го остави зад решетките поне до 2017 г.
Владимир Путин, който беше президент по време на първото дело срещу Ходорковски, а сега е премиер, не показа никакво смекчаване в отношението си към бившия олигарх. По-рано този месец той заяви, че Ходорковски е доказал се престъпник, който трябва да остане в затвора. Това изказване беше възприето като намеса в делото срещу бившия олигарх.
После той поясни, че е имал предвид първото дело, а не е искал да наклони везните в подкрепа на втора осъдителна присъда. Самият Ходорковски неотдавна също не пропусна да провокира властта, като разобличи корумпираната бюрокрация и бизнес кръговете, които са свързани с нея, припомня „Монд“.
Путин не изключва възможността да се кандидатира за президент през 2012 г. Негови критици подозират, че той иска да държи Ходорковски в затвора, докато не минат тези избори, завършва „Дейли телеграф“.
Още в началото на четенето на решението на съда, което ще продължи няколко дни, стана ясно, че той признава вината на Ходорковски и Лебедев, пише британският вестник „Индипендънт“. Ходорковски беше арестуван през октомври 2003 г. и после държавата пое контрола върху компанията му ЮКОС. Това позволи на правителството да затвърди отново властта си върху енергийния сектор и да укроти други заможни бизнесмени. Едновременно с това Кремъл затегна и хватката си върху политическия живот. Малко след ареста на Ходорковски партиите, които петролният олигарх беше финансирал, бяха изхвърлени от парламента или отстранени от политическия живот, припомня вестникът.
Британският вестник „Гардиън“ пише, че според анализатори продължителността на присъдата по второто дело срещу Ходорковски ще покаже кой от двата клана в Кремъл е надделял по този случай – кланът на „силоваците“ (бивши военни и агенти на службите за сигурност), свързани с Владимир Путин, или кланът на либералите, групирани около президента Дмитрий Медведев. През 2003 г. „силоваците“ се уплашиха, че Ходорковски и политическите сили около него стават прекалено влиятелни и затова решиха да го арестуват, припомня „Гардиън“.
„Монд“ припомня, че Путин никога не е пестял негативните си коментари по адрес на Ходорковски. Медведев, който превърна борбата в корупцията в един от приоритетите си, откакто дойде на власт преди две години, прояви по-голяма сдържаност по случая. Според него никое длъжностно лице не трябва да изказва мнението си преди произнасянето на присъдата. Медведев обаче не осъди Путин заради изказването му. Според наблюдатели изходът от делото ще бъде тест за либералния тон, демонстриран все по-често от президента, и ще изпрати сигнал на чуждите политически елити и инвеститори.
За Запада посланието е просто и ясно: осъждането на Ходорковски показва, че руските власти предпочитат бюрократичния и брутален капитализъм пред либералната демокрация, заключава „Фигаро“.
Британският финансов всекидневник „Файненшъл таймс“ отбелязва, че вторият процес срещу Ходорковски не разкрива нищо ново за руската съдебна система. Вече беше известно, че в Русия липсва независимо правосъдие и че подсъдимият в един толкова политизиран процес има малки шансове да получи справедлива присъда, заключава изданието в коментар, озаглавен „Съдебният нихилизъм триумфира в Москва“.
Чудото, очаквано от мнозина, не се случи, пише московският вестник „РБК дейли“. Основният въпрос обаче остава отворен – какво наказание ще наложи съдът на Ходорковски и Лебедев. Осемгодишните им присъди изтичат през 2011 г., следователно съдиите ще трябва някак да вземат предвид излежаното наказание. Това е единствената интрига засега, добавя „Лента“.
Синът на Ходорковски Павел заяви пред радио „Ехото на Москва“, че обвинителната присъда срещу баща му пряко произтича от натиска върху съда, упражнен от руския премиер Владимир Путин. Вицепрезидентът на Руския съюз на индустриалците и предприемачите Игор Юргенс също нарече присъдата несправедлива. Според него, тя зачертава всички опити да се реформира съдебната система в Русия, за да стане наистина независима, пише електронният вестник „Лента“.
Обвинителната присъда ще има отрицателни последици, тъй като създава несигурност в политическата, икономическата и социалната сфера, твърди обаче икономистът Евгений Гавриленков, цитиран от „Ведомости“.
При това положение не може да се правят дългосрочни прогнози, съответно и да се вземат инвестиционни решения. Това допринася и за днешния отток на капитали от Русия, смята експертът.
Доказателства за престъпленията на Ходорковски и Лебедев „просто няма,
тъй като не е имало и събитие на престъплението“, заявява пред „Независимая газета“ Наталия Лопашенко, руски юрист. Според нея, в крайна сметка двамата отново ще бъдат хвърлени в затвора за обикновена стопанска дейност с всички нейни закони и принципи, характерни за пазарната икономика, пише вестникът.
Ситуацията с Ходорковски съдържа голям политически проблем: как може властта да се измъкне от това неприятно положение, коментира за изданието московският политолог Глеб Павловски.
„Минимално задоволителен вариант ще е всяка присъда, която не увеличава наказанието, предвидено от първата. Всички останали варианти, естествено, ще бъдат политически скандал“, казва той. Президентът Медведев обаче разполага с още един вариант – „помилване, за да излезе максимално достойно от скандалното положение“, добавя аналитикът.
„Щом наближи Нова година, коледни истории естествено се случват, но не и в съда. Тук цари суровата правда на живота“, коментира „Комсомолская правда“. „Ако някой тайно се е надявал Ходорковски този път да отърве затвора, навярно е бил разочарован като дете, разбрало, че Дядо Мраз не съществува“, пише всекидневникът.
„На практика у никого не буди съмнение самата възможност у нас да се състои политически процес с предварително известен резултат. Тази възможност прави нелепи предположенията, че има трети клон на властта, и сваля от дневния ред точно онова, към което приканваше на думи президентът Медведев – независимия съд“ в Русия, пише в редакционна статия вестник „Газета“.
Присъдата без съмнение ще е обвинителна
и подсъдимите ще получат сигурно по 10-12 години, а касационният съд ще намали една-две. Съдията Данилкин ще положи усилия да се справи до Нова година, прогнозира електронното издание „Ежедневний журнал“. „Това не означава, че Ходорковски и Лебедев задължително ще излежат цялата си присъда. Президентът Медведев може да ги помилва след изборите през 2012 г. Могат да бъдат разменени срещу някой Бут (Виктор Бут е руски бизнесмен, съден в САЩ за незаконна оръжейна търговия и други престъпления – б. р.) или пък продадени на Запада за нови инвестиции, изгоден договор или просто за добро отношение. Може да им се случи каквото и да е.
Законът няма нищо общо тук, нито има какво да се чудим. Живеем в Русия“, добавя „Ежедневний журнал“.
По материали на БТА
- Фреди Фосколо: Стена на мълчанието крие истината за комунизма
Гузната съвест на Запада към съдбата на източноевропейците често прераства в амнезия, казва политическият затворник
Алфред (Фреди) Фосколо е роден в България. Майка му е българка, а баща му французин. От 1949 г. със семейството си живее в Париж, където завършва Право и българска филология. След 1958 посещава редовно България. Арестуван през лятото на 1968 г., той е осъден е на 15 г. затвор за разпространение на позиви с демократично съдържание. Освободен е през 1971 като чужд гражданин и екстрадиран от България. През 80-те години заедно с политемигрантите Петър Бояджиев и Антон Машев създават фондация “Диалог” във Франция за защита на опозицията и огласяване на Запад на българската кауза. Приел българско гражданство през 2002 г. той често пребивава в страната. Сега се е посветил на осветляването на комунистическото минало на България.
Интервю на Мая Стоянова
– Г-н Фосколо, наскоро участвахте в Брюксел в конференция на тема “Изстрадалата европейска мечта на България”, организирана в Европейския Парламент. Като човек, чийто живот е засегнат от комунистическото минало на България, как оценявате този форум?
– Това бе наистина забележителна за България инициатива, макар и доста позакъсняла в сравнение с останалите бивши комунистически държави, организирали, още от началото на прехода, подобни прояви с цел да запознаят Европа с страданията и съпротивата на техните народи по време на комунизма. Във форума взеха участие повече от 30 свидетели и активни участници в събитията от близкото ни минало, утвърдени изследователи на най-новата ни история, както и представители на т.н “Комисия по досиетата”. Срещата беше уважена от председателя на ЕП г-н Иржи Бузек, г-н Жозеф Дол, председател на Европейската Народна Партия в ЕП, бившия литовски президент Витаутас Ландсбергис и евродепутати от други страни.
– Как реагираха те на свидетелствата за репресираните от комунизма българи?
– Трябва да отбележа, че дискусията беше оживена, макар и доста ограничена във времето. Тя продължи само 3 часа, от които не повече от 2 часа бяха предоставени за изказвания на българссите участници. Определено обаче техните разкази предизвикаха внимание и интерес . Един испански евродепутат и депутатка от Естония зададоха конкретни въпроси, което беше знак, че темата и това, което им бе разказано и показано, наистина ги е респектирало. Направи силно впечатление и отношението на г-н Бузек, който не можа да скрие вълнението си, когато участници в съпротивата му връчиха документални свидетелства и когато осъдения на смърт Саръиванов му подаде веригата с която е бил окован.Той дори, нарушавайки протокола, след като си тръгна, се върна в залата, взе микрофона за да каже : „ Ако бях знаел за всичо, което тук чух и видях, никога нямаше да приема в моето съзнание че България е била най-верен сателит на Съветския Съюз и че там не е имало никаква съпротива на комунизма”.
– Вие също трябваше да направите изказване, но доколкото разбирам това не се е случило, защо?
– В отредените ми 10 минути възнамерявах да напомня за съпротивата и репресиите като наблегна върху последните 20 години на комунистическия режим – период, който почти не е изследван в България, за който смятам, че мога да говоря като активен свидетел. За да бъде изложението ми по-достъпно за европейската публика, бях предупредил, че ще говоря на френски. В последния момент, обаче, поради неизяснени все още за мен причини, се оказа, че имало авария в системата за превод. Това породи смут сред присъстващите в залата, така че единствен аз не можах да се изкажа от трибуната, което донякъде лиши от съдържание моето участие. Случайна ли беше тази аварията, или както твърдят някои присъстващи – умишлена, би било редно да се провери и съобщи.
Остана обаче в мен чувството, че и там се сблъсках с познатата на мнозина стена на мълчанието, изградена около истината за близкото ни минало благодарение на някои среди у нас, но и на Запад.Това обстоятелство ме задължи в последствие да представя на председателя на ЕП изказването си в писмен вид.
– Кои са тези зле настроени среди, за които говорите?
– Това са някои лица от неразкаялата се БКП, прекръстила се на БСП, мафиотизирани отговорни фактори, най вече от Първо и Второ главно управление на Държавна сигурност и пишман дисиденти от последния час. За никому вече не е тайна че, това е състава на „шареното политбюро”, което е управлявало българския преход от 20 г. насам и довело страната до сегашния хал.
А що се отнася до Запада – освен гузната съвест от липса на активна съпричастност към съдбата на източноевропейците, която често прераства в амнезия, там разбирането, че комунизма не е вродена, порочна система, а зле приложена реалност, в някои влиятелни среди все още се смята за „политически коректно” мислене.
– Какво не успяхте да разкажете на участниците в конференцията?
– Жалкото не е, че не можах аз да говоря, а че в Брюксел не се чуха някои значими според мен факти, които да раздрусат втълпения мит за покорното приемане на комунизма от страна на българите. Исках ,например, да припомня оценките на признати историци като Робърт Крамтън, Насим Орен или Джоузеф Ротшилд, според които при изборите от 1946 г. от всички страни под съветска окупация, опозицията в България печели най-много гласове. Същите твърдят, че сме една от страните, където е действала най-дълго въоръжена съпротива, мобилизирала поне толкова Горяни и ятаци, колкото партизанското движение от 1941-1944 година. Те не подминават и факта, че първата пост сталинска стачка в съветската зона избухва при тютюноработниците в Пловдив през май 1953 г., предшествайки с месец юнските вълнения в Берлин. Исках също да напомня за проучванията на професор Любомир Мигев относно борбата на българското село срещу колективизацията, време когато цели области са въставали и не малко села са обкръжавани от милиция. За тези събития професорът подчертава: “По сила и географски обхват съпротивата на българското село, развила се през пролетта на 1951 г., не намира равно на себе си движение в българската история от Освобождението (през 1878 г.) насам.” Упоритостта на съпротивата на българското общество обяснява донякъде факта, че жестокостта на презрелия сталинизъм просъществува в България до началото на 60-те години.
– Важи ли тази оценка и за последните две десетилетия от управлението на БКП?
– След потушаването на Унгарската революция и в навечерието на Пражката пролет, втората половина от комунистическото владичество е времето, когато в СССР и социалистическия лагер възникна така нареченото на Запад “дисидентство”. Става дума за индивидуални или обществени изяви, но този път възоснова не толкова на партийно-политически убеждения, колкото на етично-моралните ценности, онези именно, върху които се изгради съвременна Европа. В това отношение България не отстъпва пред другите страни под съветския ботуш. Спомням си как, в началото на 80-те години, изгоненият във Франция чешки историк Карел Бартошек, подписал “Харта 77”, призна пред мен: “Не смятай, че у нас е различно от България. Около Хавел бяхме и оставаме шепа хора.” Ако има някакви разлики, те според мен са, че освен единици – като убития в затвора поет Георги Заркин или професора медик Йордан Тодоров, в редиците на “нравствената опозиция” у нас отсъстваше така наречената интелигенция. Нея режимът успя най-брутално да удуши в зародиш, или хитро да удави в блага и привилегии. Но най- основната и съдбоносна разлика за нашата опозиция остава липсата на медийна разгласа, поради отсъствието тук на журналисти от свободния свят, плахостта на западната дипломация и активното дезинформиране на международната общност.
– Факт е, че дисидентските прояви в Полша,Чехия, Унгария предизвикаха силен отзвук на Запад, защо това на стана у нас?
– Да, така е. Отписали са ни били, може би именно заради успешно прокарания мит за нашето покорство. Не веднъж съм се питал: с какво по достойнство се различава постъпката на деветимата съветски граждани, между които станалият известен Владимир Буковски, протестирали през 1968 г. на Червения площад срещу интервенцията в Чехословакия, от протеста в София на студентите Едуард Генов, Александър Димитров и техни приятели, защитили същата позиция по същия повод и по същото време? Различава се само с това, че никои не се погрижи да насочи към тях прожекторите на световните медии. А за мъжеството си те платиха с дългогодишни репресии, останаха в пълна анонимност.
Също тогава арестуването дори на френски гражданин, какъвто съм аз, редом с българските младежи Петър Бояджиев, Александър Иванов и други, и осъждането им в шумен процес за шпионаж, заради разпространяване на позив с демократично и европейско съдържание, не получи отзвук и съпричастност на Запад. Затова пък по късно “Апелът на шестте”, отправен през зимата на 1986 г. до Виенската конференция за сигурност и сътрудничество, беше взет под внимание от международната общност. А това стана не без активното участие на фондация „Диалог”, която създадохме през 80-те години във Франция и която успя да мобилизира френските медии в защита на българската кауза.
– Виждате ли в този факт някакъв отключващ момент, който отприщи антикомунистическата енергия в България?
– Това ново обстоятелство безспорно повдигна самочувствието и решителността на антикомунистическата съпротива и позволи нейното сплотяване. Тя се организира в началото на 1988 г., когато беше създадено Независимото дружество за защита на правата на човека в България (НДЗПЧ-Б) –около Илия Минев, Петър Манолов, Благой Топузлиев, д-р Константин Тренчев и много др. Именно със съдействието на “Диалог” и с подкрепата на френските синдикати д-р Тренчев създаде “Подкрепа”, а НДЗПЧ стана първото българско неправителствено сдружение, признато от Международната федерация за правата на човека като неин пълноправен член. Тук няма да пропусна и една от важните прояви на Дружеството, което по-късно успя да мобилизира 300 000-те български граждани мюсюлмани, чието достойнство бе поругано от възродителния процес. Става дума за известните като “Майски събития”, развили се през пролетта на 1989 година. Само върлуващият в българската историография и в не малко мирогледи тежък етноцентризъм позволява тези събития и до днес да не са признати като общобългарско съпротивително дело от мащаб и значимост, равни на граждански инициативи на други места в Източна Европа. За тази именно достойна шепа българи, за които днес не се говори, исках да напомня. И ако истински бъдат отворени архивите на бившата комунистическа Държавна сигурност, ще се види, че през последните две десетилетия на режима тези хора са били хиляди. Защото само в Старозагорския политически затвор броят им рядко е падал под 200 души плюс още толкова, разпределени по други затвори в страната.
Бедата е, че и тук, за разлика от случилото се в другите освободени от комунизма страни, истински опълчилите се срещу режима не бяха допуснати да участват в изграждането на нова демократична България. За тяхното отстраняване, впрочем, активно съдействаха отсъстващите в активната съпротива социнтелигенти, същите, които днес търсят да се прикрие истината. Това е една от причините, отношението на институциите спрямо хората, които са се съпротивлявали срещу комунизма, да остава в повечето случаи или пренебрежително, или направо враждебно.
– В публикувана наскоро статията във френския седмичник „Нувел Обсерватьор” твърдите, че изпитвате сериозни притеснения относно начина по който се оповестяват документите на бившата ДС в България?
– Притесненията са не само мои, а и на не малко граждани. На пример, що се отнася лично до мен Комисията ме запозна с 14 -томно досие, от което не научих нищо ново от това, което знаех или само потвърди онова, което предполагах. Но когато опря до разкриването на самоличността на баш агента, който от 60 -те години до края на режима се е подвизавал сред българската емиграция под псевдонима „Виторио”, там ударих на камък. Не можел да бъде открит.
Същото се случи и с оперативното дело свързано с „активното мероприятие” подготвяно от Първо главно управление на ДС за „ неутрализирането” на Петър Бояджиев в Марсилия. Няма ги и преписките на репресивните органи за Димитър Пенчев относно тежкия му сблъсък през 1987 г. с комунистическата власт, приключил с успешното му извеждане във Франция. Обаче се намери гол картон от 1958 г., с който той да бъде обявен за сътрудник на ДС, но пък без никъде да бъде спомената смъртната му присъда и дългите години затвор. Не буди ли съмнения фактът, че Тончо Карабулков, намерил убежище на Запад през 1948 г. и непрекъснато участвал в емигрантска политическа дейност, получава досие тънко като постна баничка ? Приемливо ли е да бъде, под разни предлози, препятстван достъпът до документацията, свързана с починалите агенти и жертви, след като тя е от обществено и историческо значение?
Подобни случаи не са малко и макар, че знаем за унищожаването на определена част от архива, би следвало ползващите Закона да получат ясния отговор: такъв документ нямаме, защото е унищожен с протокол № ,на еди коя си дата , или защото е нерегламентирано прочистено досието , или защото дадена държавна институция отказва да го предаде , или пък защото не можем да се справим с проблема . И нека отговорът да не бъде устен, а писмен, което подобава на практиката в правова държава.
Но всъщност подобни неразбории са нормални при наличието на закон за досиетата, приет за замазване на положението броени дни преди приемането ни в ЕС, от мнозинство, доминирано от бившата БКП. Досега не усещам разкриването на жалката „ битова агентура” да е допринесло значима обществена полза. Липсата в Закона и прилагането му на автентична воля за прозрачност остро подчертава и нуждата, за адекватния прочит на архивния масив от Институт, подобен на съществуващите в други европеизирани бивши соцдържави.
За това бях приел да изразя обща поцизия по този въпрос по време на конференцията, тъй като в повереното ми писмо от група бивши политзаторници, емигранти и техни близки, са набелязани подобни твърде съществени моменти. Но и това не се случи. (Б.Р. Пълният текст на писмото е под интервюто.)
– Вярват ли нашите европейски партньори, че България наистина е изстрадала своята демокрация?
– Първата задача е да бъдат убедне самите българи, а за това трябва просто само да им се разкаже истината. Фактът, че този форум успя да се проведе в Европейския парламент и че в него присъстваха някои от тези хора, които са били активни участници в антикомунистическата съпротива, е добър знак. Но това, засега не променя положението, нито пред чужди, нито пред наши. Видяхме как това пролича от слабото отразяване на събитието в медийното пространство. Знак за истинска промяна в настроенията и отношението към комунистическото ни изстрадало минало би било, ако тази първа стъпка не бъде и последна, а се окаже израз на последователна воля за автентичен прочит на най-новата ни история. Иначе има опасения Брюкселската среща да остане само като едно поредно “активно мероприятие”, целящо да заблуди европейските ни партньори и българското общество в полза на статуквото.Източник: http://frognews.bg
–––––––––––-
За недоизстраданата европейска мечта на България
Държим да подчертаем някои съществени обстоятелства, свързани с оздравяването на българското общество.
На първо място напомняме, че късно появилият се закон за разкриване архивите на бившата държавна сигурност, гласуван три години преди резолюцията на ЕП “За европейска съвест”, е приет от мнозинство, доминирано от БСП – бившата неразкаяла се БКП – съответно от хора, нямащи никакъв интерес да бъде осветена истината за най-близката ни история.
Второ, констатираме, че от създаването си съответната Комисия за разкриване и установяване на принадлежност към бившата Държавна сигурност е насочила дейността си главно към оповестяване на агенти, намирали се или намиращи се на публична длъжност. От началото на промените тази дейност се практикувала в повечето случаи за обслужване на лични и междупартийни боричкания. Фактът, че действащият втори мандат президент е оповестен за сътрудник на органите, достатъчно показва неефективността на закона за българското общество.
Освен това, що се отнася до публичния достъп до документите на Държавна сигурност, липсата на правни механизми, съответстващи на приетите европейски резолюции, или непрозрачността при обработката на документацията допускат ситуации, даващи възможност за манипулации.
Например допустимо ли е да бъде спряно публикуването на случая с лейтенант Маргарит Димитров, осъден на смърт и разстрелян през 1987 г., по причина, че негов роднина изпитва все още страх от живите виновници за това престъпление?
Какво бихме казали и за случая Димитър Пенчев? За него Комисията е разполагала с картон за вербовка от ДС, когато през 1958 г. е служил войник, и едновременно е разполагала с документ, подписан по същото време от Григор Шопов, най-висш служител на същата ДС, че въпросният участва в противодържавна организация. Но само голият картон е обнародван, в резултат на което се стига до абсурдното положение Димитър Пенчев да бъде публично посочен като сътрудник на ДС, без никъде да се държи сметка, че е осъждан на смърт, излежал е дълги присъди по затворите и целия си живот е бил обект на репресии от страна на същата тази Държавна сигурност. Тук са забелязани явни фактологични неточности от чисто правно естество. За съжаление подобни случаи не са малко и те стават повод не само за огорчения, но и за манипулации.
Във връзка с горепосоченото предявяваме силното си желание да стане час по-скоро публично достъпна онази част от архивите, засягаща съдбата и дейността на всички, които по един или друг начин са оказвали съпротива на режима. Обръщаме особено внимание към напусналите този свят. Смятаме за обществено важно техният жизнен път да не остане в забвение, защото наш дълг е да участваме във вдигането на завесата на мълчание, спусната около достойното им поведение, спасило честта на България пред историята. Тази завеса, старателно държана спусната от 20 години, като че ли започва напоследък леко да се повдига, но не бива да се заблуждаваме, че тези, които са я изтъкали, все още разполагат с достатъчен ресурс за манипулации и не малко възможности да препятстват и забавят нейното пълно премахване, надявайки се на биологичното изчезване на актьорите и свидетелите на трагедията.
Опасяваме се, че у все повече граждани, ползващи обществената услуга на Комисията, възниква чувството, че пасивно или активно тя може да участва в подобна схема. Би следвало с реални действия тази институция да опровергае съмненията, но такива за сега не са налице. Настояваме също Комисията да оповести с каква част от архива на Първо главно управление /ПГУ/, следяло емиграцията, разполага.
И накрая призоваваме присъстващите, европейския депутат Андрей Ковачев, членовете на Комисията, както и българската законодателна и изпълнителна власт да съдействат за преодоляване на недостатъците в работата на институциите и за прилагане на закон, в духа на европейските ценности и резолюции, за да се намери отговор на поставените от нас – европейски граждани, въпроси.Фреди Фосколо
- Правителството изпълни антикризисната си програма наполовина
Правителството е успяло да изпълни половината от 60-те мерки в антикризисната си програма, приета в края на март. От нея се очакваха допълнителни 1.3 млрд. лв. в бюджета, но постъпленията не са повече от 600 млн. лв., показа проверка на „Дневник“.
Реалният ефект от програмата, подкрепена от бизнеса и синдикатите, са замразените пенсии и заплати. Увеличаващата се дупка в бюджетните приходи, съпътствана с тегленето на готови пари от фискалния резерв, беше компенсирана единствено от продажбата на повече от планираните държавни ценни книжа – за 1.5 млрд. лв.
Прегледът на конкретните мерки показва, че не са изпълнени най-вече тези, от които се очакваха приходи. Годината се оказа нулева за приватизацията, след като не беше продадено нищо от набелязаните държавни активи – „Булгартабак“ и миноритарните дялове в електроразпределителните дружества.
Управляващите се отказаха от въвеждането на данък върху печалбите от хазарт, който трябваше да донесе 80 млн. лв. Шумно обявеният данък „лукс“ се трансформира в данък „колиба“, който ще бъде събиран през 2011 г.
Замразяването на пенсионните осигуровки е спазен ангажимент за тази година, но от януари вноските ще се увеличат с 1.8%. Кабинетът удържа да не вдига ДДС и частично се разплати с компаниите, които приеха да направят 7% отстъпка от вземанията си. Така от 600 млн. лв. задължения на държавата към бизнеса бяха платени 260 млн. лв.
Механизъм за увеличаване на минималната работна заплата не беше създаден и за трета година тя е замръзнала на 240 лв.
Източник: http://kafene.net/
- Днес празнуваме Стефановден
На 27 декември, третия ден след Рождество, Българската православна църква почита паметта на Свети Първомъченик и Архидякон Стефан – Стефановден. Култът към този светец е голям, почитта към него – също. От времето на Апостол Павел насам всички наричат Св. Стефан пръв мъченик (първомъченик), защото е една от първите жертви на християнската вяра.
След Възнесението на Христос били избрани 7 души дякони, които да се грижат за домакинските работи на християнското общество, като пръв между тях е Стефан.Той е първият християнски мъченик и архидякон в устройващата се Йерусалимска община – църква, в която влизали хора от всички среди и дарявали имотите си.
Обезпокоени от нарастването на броя на християните, членовете на синедриона (съвет на юдейските старейшини) влизат в спор със Св.
Стефан, но не устояват на „духовната му сила и мъдрост“, пише в Новия завет. Затова настроили народа срещу архидякона, като го оклеветили, че хули Бога и Моисеевия закон. Разярената тълпа го изкарала извън града и започнала да го бие с камъни. Светецът коленичил и преди да издъхне, се обърнал към небето: „Господи, не им зачитай този грях!“. Тялото му е оставено на зверовете и птиците. Според поверието Богородица наблюдавала мъченическата му смърт и се молела за него. През V век част от мощите му са открити чрез видение и поставени в Сионския храм в Йерусалим.
Според народните традиции, Стефановден е третият ден на Коледа и последният празник за годината. За него хората разказват, че „затваря кръга“ на старата година. Семейството се събира около обща трапеза с месни ястия, която включва свинско с кисело зеле, баница с черва или месо.
Един от основните обичаи, свързани с 27 декември, носи името ладуване. Названието е от припева- обръщение, който се повтаря в песенния съпровод: „Ой ладо, ладо, момиче младо“. Ладуването е колективно гадаене за женитба. Всички неомъжени жени топят китки, привързани с пръстен или друг личен предмет – пръстен, гривна, обеца, в ново менче пълно с вода. На другата сутрин една от момите, облечена като булка, вади китките от менчетата и нарича за женитба и щастлив семеен живот. Момите слагат ечемик под възглавниците си и се надяват да сънуват бъдещите си съпрузи през нощта. Песента-наричане е призвана, чрез магията на словото да осигури сбъдването на надеждата и съкровената мечта за щастлив семеен живот. Ладуването на Стефановден е характерно за Средна и Северна България, Средна гора и отделни райони в Западна България.Стефановден не е свързан с някакви особени обичаи, но той попада в т.нар. „Мръсни дни“. Според народните вярвания през тези дни жените не бива да метат, да предат, нито да мият косите си. Мъжете пък не трябва да перат ризите си. Смята се, че при неспазването на тези забрани нарушителите им ще се разболят от лоши болести.
Според статистиката Стефан е сред най-разпространените имена в България. В превод името означава “ венец“. Стефановден е третият ден на Коледа и последният християнски празник за годината. За него хората казват, че “ затваря кръга“ на старата година.
На 27 декември имен ден празнуват всички, които носят името: Стефан (означава – венец), Стефана, Стефания, Стефка, Стамен (означава – постоянен), Фани, Теки, Венчо, Венцислав, Запрян, Стоян, Стоянка, Стойно, Стойко, Стойне, Станка, Стойна, Стоил, Стоимен, Стамен, Стойчо, Стоимен, Стоичко, Цоньо, Запрян, Цанка, Цонка, Цонко, Цанчо,Станимир, Станимира, Станислав, Станислава, Венцислав, Венцислава, Шон, Шона. Честито!След Бъдни вечер, Коледа и Събор на Пресвета Богородица със Стефановден завършват Коледните празници.
Православният храм „Свети Стефан“ в Истанбул – една от светините на българския дух
Българската църква „Свети Стефан“ в Истанбул чества днес патронния си празник. Тя е построена около 1848 г. и е осветена на 8 септември 1898 година, известна като Желязната църква. Поради това, че е разположена на песъчлив и податлив терен, конструкцията на храма била направена от сглобяеми железни плоскости – един уникален замисъл на архитекта Ховсеп Азнавур. Преди 3 години българският храм „Свети Стефан“ бе обявен за най-красивата църква в Турция. Тя е единствената желязна църква в света и е уникална по своя модел.
В двора на църквата са погребани Екзарх Йосиф и митрополитите Иларион Макариополски, Паисий Пловдивски и Авксентий Велеш.
Православният храм „Свети Стефан“ в Истанбул – една от светините на българския духБългарската църква „Свети Стефан“ в Истанбул чества днес патронния си празник. Тя е построена около 1848 г. и е осветена на 8 септември 1898 година, известна като Желязната църква. Поради това, че е разположена на песъчлив и податлив терен, конструкцията на храма била направена от сглобяеми железни плоскости – един уникален замисъл на архитекта Ховсеп Азнавур. Преди 3 години българският храм „Свети Стефан“ бе обявен за най-красивата църква в Турция. Тя е единствената желязна църква в света и е уникална по своя моделВ двора на църквата са погребани Екзарх Йосиф и митрополитите Иларион Макариополски, Паисий Пловдивски и Авксентий Велеш. - Днес е Събор на пресвета Богородица
На втория ден на Коледа, 26 декември, е християнският празник Събор на Пресвета Богородица. Православната църква събира на този ден вярващите и възхвалява с благодарствени слова Божията майка „Дойдете да възпееем майката на Спасителя, която и след раждането се оказа девица!“ Точно това събитие на вярващите на втория ден след раждането на Исус се нарича Събаор на пресвета Богородица. На този ден се отбелязва и паметта на светия праведник Йосиф Обручник, годеникът на Богородица, за живота на когото са запазени оскъдни сведения. Чества се паметта и на светия цар Давид като славен родоначалник на Христос.
Традиция
В народната обредна практика през този ден се продължава празничната атмосфера: хората през този ден си гостуват взаимно, слагат богати трапези със свинско и други мазни ястия, с плодове, вино и ракия. Никой не била да работи на този ден.
Предсказания
Ако на Коледа не вали снаяг и времето е меко (топло) зимата ще бъде тежка, студена и снежна.
Поверения
Вечерта се поставя в 12 люспи лук – колкото са месеците на годината, по 1 чаена лъжичка сол и на сутринта се гадае: в която люспа солта е стопена, месецът за коийто е наречена, щее дъждовен, на която не е – ще бъде сух.
Денят е обявен за официален празник като Ден на Бащата от 36-ото Народно събрание на 10 декември 1991 г. и в съответствие с чл. 154 от Кодекса на труда.
По решение на Второто национално общо събрание на съюза „Ние жените за достойнство и равенство“ (28 март 1997) църковният празник на Свети Йосиф Обручник, земния баща на Исус, се отбелязва като празник на бащата. За първи път е честван през 1997 г.
Към Коледните празници се числи и Стефанов ден – на 27 декември. Празникът е посветен на първомъченика на християнската църква архидякон Стефан.
Със Стефановден завършват Коледните празници.Именници са: Йосиф (от евр.“уозеф“ – бог на множи) Йоско, Йоска, Дарко, Дарина, Давид (от евр. възлюбен), Дако, Дачо. Честито на всики, които празнуват днес! Именниците днес не излизат от къщи – не се знае кога ще дойдат гости и колко ще бъдат.
- Бойко Борисов за отминаващата 2010 година
Бойко Борисов, министър-председател на Република България пред НТВ „Станция Нова”
Водещ: При мен е министър-председателят на Република България Бойко Борисов. Честито Рождество Христово, господин премиер.
Бойко Борисов: Благодаря. Ако мога и аз честитя Рождеството на всички наши сънародници в България и извън граница.
Водещ: Надявам се днешното ви телевизионно интервю в „Станция Нова” да е последното за 2010 година. Така ще затворите цикъла и така ще се сбъдне библейското сказание, че последните ще бъдат първи. Вие кога за последен си казахте и си давахте кураж с думите: „Последните, Бойко, ще бъдат първи”?
Бойко Борисов: Това е стара история.
Водещ: Стара история, кога беше тя? Колко стара?
Бойко Борисов: Ами, колко стара? 11-ти клас. Знаете, че в 11-ти клас човек обикновено почва да се готви да кандидатства и тогава като ми върнаха документите и все не става, не става…
Водещ: Документите за кандидатстване?
Бойко Борисов: За кандидатстване. И една вечер баща ми си дойде и вика – сине, не трябва да казваме на майка ти, ама, заради дядо ти няма как да кандидатстваш.
Водещ: И тогава?
Бойко Борисов: Там, мисля че имаше един Даскалов, кадровик на МВР, аз много исках да уча нещо по-различно, но…
Водещ: Мнозина намират някакво противоречие в това…
Бойко Борисов: Тогава ми разрешиха само за пожарната.
Водещ: И, че какво й е лошото на пожарната, аз не разбирам сега?
Бойко Борисов: Нищо лошо. За радост, те ни отсрамват много пъти, когато едни завършваха или имаха право да кандидатстват „Международни отношения”, „Международни икономически отношения”, това бяха хубавите специалности.
Водещ: Да. Вие взаимоотношенията с огъня още тогава сте ги научили. Въпросът е…
Бойко Борисов: И тогава от най-ниското си знаех, че един ден последните ще станат първи. И между другото, той е жив и може да го потвърди, веднъж Димитър Иванов, бившият шеф на 6-то, и вика – абе, как те изпуснахме теб? Всичко друго наблюдавахме, но пожарната, това не ни е дошло на акъла, че оттам да /…/.
Водещ: Сериозно?
Бойко Борисов: Да. Така че, ако гледа, може да потвърди.
Водещ: Подценили са пожарната, очевидно са подценявали сериозните неща. Ще се върнем…
Бойко Борисов: Подцениха ни тежко.
Водещ: … към началото, но сега още малко рождественски настроения. Кой първи ви суровака тази Коледа?
Бойко Борисов: На братовчед ми децата.
Водещ: Удряха ли здраво?
Бойко Борисов: Е, те са мънички момиченца.
Водещ: Нежни. Момиченцата винаги са нежни към вас.
Бойко Борисов: По-лошо е момченцата да са нежни, ако ме питате.
Водещ: Не бъдете така… Не делете хората по такъв начин.
Бойко Борисов: Не, не ги деля. Просто в нежността предпочитам момиченцата да са нежни, отколкото момченцата.
Водещ: Значи, носите ли на бой все пак, защото дряновицата символизира здравата гърбина, боя. От кого носите на бой, господин премиер?
Бойко Борисов: Имах един приятел Сашо Стойнов, в пожарната, много здрав българин, иначе така като понапреднах в каратето и той един ден ми вика – Бойко, ти можеш да се биеш, но аз мога бой да нося, което е по-важното.
Водещ: Кое по-важно? Какво се оказва във вашата премиерска работа – да носиш на бой или да се бие? Защото вие често употребявате думата „бия”, макар и в друг смисъл.
Бойко Борисов: Бия е побеждавам един вид.
Водещ: Но?
Бойко Борисов: И двете.
Водещ: Сега ви предлагам да чуете едно интервю…
Бойко Борисов: Няма победа, без да и бият, така че…
Водещ: Слава Богу.
Бойко Борисов: А и дори, когато побеждаваш пак инкасираш удара. Затова хората са казали, че няма лош мир и добра война, винаги мирът е по-доброто.
Водещ: Това ли се стремите вие да правите като политик?
Бойко Борисов: Това би било добро и за България – да има някакъв мир в обществото, но такъв ни е манталитетът като нация. В Габрово има много тежък инцидент със световния ни шампион по борба.
Водещ: Да.
Бойко Борисов: С един културист празнуват Коледа, отиват да си довършват празнуването в друго заведение – единият изкормен, брат му изкормен, другият баретите го задържаха цяла нощ. Спортисти на по 26, 27-28 години момчета, здрави, с титли и за единият се борят за живота, световен шампион, дано оцелее.
Водещ: Защото? Защото ни липсват добри примери, господин министър.
Бойко Борисов: Защото не можем да живеем в мир. Ето, давам конкретен пример – в десетката на „Спортист на годината”, всичко им е наред. Коледа, кое налага да извадят ножовете и да се изкормят? На единия червата са му излезли отвън.
Водещ: Кое налага? Що за клане е в тази нация? Какво й липсва? Липсва й добрият пример, липсва й водачът, липсва и какво?
Бойко Борисов: Не само. То се корени в гена и в историята, според мен. Не бива да се обвиняват само, да речем, настоящите политици или нещо подобно. Ако щете върнете и в историята – пие вино с главата на…
Водещ: Да.
Бойко Борисов: … противника, наш хан.
Водещ: Добър модел.
Бойко Борисов: Добър модел. Така че не случайно българите нямаме загубена война, като войници, имаме в политиката, разбира се. С една дума, нашият манталитет и нашия ген е такъв – войнстващ.
Водещ: Да воюва. Обаче сме били доста търпеливи, нали?
Бойко Борисов: Просто Цветанов като ми докладва и дежурния бюлетина сутрин – 80 и няколко годишен старец намушкал зет си нощес; спортисти се клали… Всяка вечер е така.
Водещ: На мен ми е много трудно да обяснявам такъв тип неща с българския ген. По-скоро ги обяснявам със загубен морал, със загубена морална ценност в обществото. И мисля, че и на вас ви е много трудно да върнете този тип неща – с пример, с поведението на вашия кабинет, колкото и да се стараете. Това е проблемът в последните 20 години.
Бойко Борисов: Не са последните 20 години, те са последните…
Водещ: 60.
Бойко Борисов: 13 века. Ние сме войнстващ народ. Искаме мир, но имали война, просто нашите войници са уникални.
Водещ: Така оправдавате нещата, според мен. Но сега е Рождество Христово.
Бойко Борисов: Не, не ги оправдавам. Разбира се, имаме и творци, писатели, художници, всичко имаме, шахматисти. Аз за последно…
Водещ: Господин премиер, войната е кауза, за която вие ми говорите сега, с която се сблъскваме всеки ден. Просто да колим свинята, озверяване, ето това е. Което се дължи, според мен, на съвсем друг тип неща и вие го осъзнавате, аз зная това.
Бойко Борисов: Много сложен психологически анализ трябва да направим на българинът, а надали ние сме и хората, и специалистите…
Водещ: Няма да имаме сега и тази възможност. Но все пак примера, светлите примери.
Бойко Борисов: Още едно последно в подкрепа на това, което казвам. Не случайно в бойните спортове – борба, джудо, самбо, карате, щанги, силовите, са най-върховите ни постижения. Просто самата конструкция на българите – здрав труп, нисък център на тежестта, просто той е пригоден… Ами, да, както при кучетата – едно е английска хрътка да се бие с булдог или българско овчарско куче. Просто конструкция нашата, на българина, като цяло… Вижте, че всеки, който се подстриже късо и прилича на борец, с огромната си част.
Водещ: Да, добре, антропологическа особеност. Сега малко реклами.
Бойко Борисов: А, има си хас без реклами.
Водещ: Е, има си хас, разбира се.
Това е „Рулетка” на „Станция Нова”. В студиото е министър-председателят на България Бойко Борисов. Продължава нашият разговор. Г-н Борисов сега ще ви покажем едно интервю с малкия Исус.
Репортер: На Рождество Христово сред тоновете боклуци по калните улици на ромския квартал „Факултета” в малка протестантска църква срещнахме едно момче, което ни каза, че е много щастливо, без обаче да знае защо.
Исус Найденов: Казвам се Исус Найденов и съм на 19 години.
Репортер: Знаеш ли защо твоите родители са те кръстили Исус?
Исус Найденов: Моите родители са ме кръстили, защото пред 19 години баща ми е катастрофирал, претърпял е голяма катастрофа. Баба ми е християнка и тя като благодарност към Бога ме кръстиха така – Исус.
Репортер: А приятелите ти как те наричат, как ти викат?
Исус Найденов: Исус, Джийзъс. Служа в църква /…/ с пастор Асен Милчев. Уча за вътрешна архитектура и дървообработване.
Репортер: Ти знаеш, че и Исус е бил дърводелец?
Исус Найденов: Да, това го знам.
Репортер: Заради това ли реши и ти да се занимаваш с това?
Исус Найденов: Не, просто аз не си го помислих това. Просто се насочих към това училище и така стана.
Репортер: Кой са последните неща от дърво, които си направил в училище?
Исус Найденов: Детски стол и една закачалка дървена, също и столът е дървен.
Репортер: Исус от „Факултета” е най-малкото от четирите деца на безработната Виолета и шофьора Сашо. Искаш ли да живееш някъде другаде, където е малко по-чисто и малко по-подредено?
Исус Найденов: Мисля, ако бях някъде другаде, нямаше да се намирам в тази обстановка, където в момента съм. Добре ми е, не се оплаквам, в смисъл, добре ми е.
Репортер: А с колко пари на ден живее Исус от „Факултета”, можеш ли да ми кажеш?
Исус Найденов: Различно.
Репортер: Горе-долу.
Исус Найденов: 3, 5 лева.
Репортер: Исус има мечта да направи филм за християнското семейство, а вярата в Бога разбира така:
Исус Найденов: Ще ви дам един пример: ако се нуждаеш, например, от яке било, ти, когато вярваш в Бога и го искаш, то естествено, че Бог ще ти го даде, зависи, ако заслужаваш, ако се обръщаш точно към Него, ако вярваш в Него, ако не изкривяваш пътя Му, на Бог.
Репортер: Ти, предполагам, знаеш кой е премиер на България в момента?
Исус Найденов: Да, Бойко Борисов. Има някои, които го нападат. Някои хора имат друго мнение за него.
Репортер: А защо го правят според теб?
Исус Найденов: Може би не им харесва, че поправя пътищата или пък отваря детски градини, сигурно за това.
Репортер: Съгласен ли си, ето сега примерно говорим си, че много го нападат, че като ти ударят едната буза, ти трябва да подадеш и другата?
Исус Найденов: Зависи, при много обстоятелства. Ако е за Христос, естествено че ще дам и другата.
Репортер: А ако не е?
Исус Найденов: Ако не е, с разговор ще оправим нещата.
Водещ: Как сте с подлагането на едната буза, на другата буза, ако ви ударят по едната, на политически език преведено, разбира се?
Бойко Борисов: Не обичам.
Водещ: Не обичате. А с разговори ще оправим нещата.
Бойко Борисов: Разбира се, аз не случайно в началото казах – мирът, разговорите, това е, до време е да си даваш бузата, да не ти я удрят най-добре.
Водещ: Сега да преминем към…
Бойко Борисов: Не случайно дори и Господ и архангелите, и всички имат, и патриархът, ако щете, и владиците носят гега.
Водещ: Това означава, че доброто трябва да се отбранява със сила, така ли?
Бойко Борисов: Така че е хубаво да си имаш и гега.
Водещ: Добре, Бойко Борисов с гегата. Друг беше горският преди вас, но хайде сега да не се връщаме към това …
Бойко Борисов: Аз мисля, че не трябва да се спекулира с това, което съм казал, а обратното.
Водещ: Разбира се.
Бойко Борисов: Дори и овчарят си пасе стадото, ама си носи тояга да го пази от вълците. Това имам предвид.
Водещ: Да, разбрах ви.
Бойко Борисов: С голи ръце не стига.
Водещ: Лошото е, че като сте политик всички започват да се взират в думите ви и да търсят втори смисъл, така това е трудна работа.
Бойко Борисов: Така е.
Водещ: Но все пак на мен ми се иска вече да преминем към равносметките, свързани с края на 2010 година. Вие ли посъветвахте министър Цветанов да се извини за огласените СРС-та на горнооряховските лекари?
Бойко Борисов: Цветанов е голям човек и осъзнава и това, което добре прави, и, когато греши. Говорили сме и по тази тема и когато го нападнаха за прословутите имоти. Това, което съм го съветвал винаги, е има ли проблем, отива и от трибуната на парламента го обяснява, за да могат всички да го чуят. В противен случай винаги остава някакво колебание дали е така или не.
Водещ: Той добре ли се справя със ситуацията?
Бойко Борисов: Така че и в двата случая мисля, че той постъпи почтено и честно, излезе и обясни това, което е казал, защо е искал да го каже, защо го е казал. И аз мисля, че всеки, ,който, когато са вървели тези СРС-та, е чул подобен диалог, като реакция щеше да реагира по същия начин. Разбира се, всичко свързано с него и с правителството се преекспонира в много пъти, защото това е много удобно да се атакува някого. Има ли слабо място или слаб изказ, или слабо действие, атаката е зверска от всички, за да могат да изпъкнат, това е ясно.
Водещ: Все пак, може би, той прибърза, може би не трябваше, може би всички, които са прекалено чувствителни на тази тема – права и свободи, стават прекалено взискателни по повод на този тип употреба на СРС-та.
Бойко Борисов: Аз мисля, че не се злоупотребява и не, вижте, особено в борбата с корупцията, разбира се, организираната престъпност също, но трябва да се наблюдават определени ситуации, съсловия и сигнали, когато има. Мен много пъти са ме питали дали министри или шефове на агенции, дали и тях ги разработваме е точната дума. И ако вие сега ми дадете сигнал за корупция, аз как да го проверя – да извикам човека и да му кажа – ти крал ли си или не си. Да го предупредя, че има такъв сигнал, втори вариант. И трети вариант, да извикам Цветанов и Йовчев и да им го дам да го сложат на контрол, за да проверим обкръжение, хора с връзки, дали няма да го потвърдим този сигнал като проблем.
Водещ: А защо Костадин Паскалев каза миналата седмица, че е подслушван? Кметът на Благоевград, кандидат за лидерското място в проекта на президента АБВ, той пък какво общо има с този тип сигнали? Или…
Бойко Борисов: Бяга пред вятъра най-вероятно.
Водещ: В смисъл, че иска да си припише…
Бойко Борисов: В смисъл – да си припише някаква важност.
Водещ: Не е подслушван.
Бойко Борисов: Неговите дела като отидеш в Благоевград се виждат.Даже скоро гледах един репортаж по телевизията, една шахта я бяха заварили с един радиатор отгоре. Така че какво да го подслушваш, те си имат…
Водещ: То се вижда.
Бойко Борисов:.. е видимо. Така че дали е кметът на Ямбол или кметът на Благоевград, или кметът на Сливен няма разлика за нас, както виждате. Дали и двамата примерно са от ГЕРБ и си отидоха в съда и се оправдават там на общо основание, както всеки един гражданин, същото касае и другите кметове.
Водещ: Междудругото вие на участвате ли, когато се подслушват хора…
Бойко Борисов: Значи за да се…
Водещ: … от висок ранг, така да се каже?
Бойко Борисов: Начинът да се докаже корупция не е след като паднат хората от власт. Тя е важно да респектира сега властта. И за това никой не може да ме упрекне в това, че няма спокойни в тази посока.
Водещ: Да. Междудругото, забелязах много интересна особеност на вашия разговор, като изгледах всичките ви интервюта, защото вие минахте навсякъде…
Бойко Борисов: Ами…
Водещ: Довършвате си мисълта. Много интересно, човек много трудно може да ви насочи, да ви накара да направите…
Бойко Борисов: Понеже се спекулира с това. Всяка една от тези телевизии, където минах, са се обадили средно между 10, 20, 30, 40 пъти за интервю, междудругото и вие. И когато отидеш, те викат – е, ама…
Водещ: Е, чак 40 пъти.
Бойко Борисов: Добре, де не е 40, но
Водещ: 4 пъти.
Бойко Борисов: Поне 4 и то във вчерашния ден, дали не е онзи ден…
Водещ: Да не ни вържете тенекия.
Бойко Борисов: …да не ви вържем тенекия, което никога не съм правил.
Водещ: Даже си бях написала резервен вариант, ако вие все пак ми вържете тенекия, което ви прави чест, че не го направихте…
Бойко Борисов: Да, ама, не е справедливо тогава, като дойда да ми кажете: ама вие бяхте в БТВ при Росен и в, къде бях още, ТВ 7 при Кошлуков.
Водещ: Не, не, аз не ви упреквам.
Бойко Борисов: Просто му бях обещал от месеци наред и всички като се струпате точно за Коледа, нали, важно е да е после на интервю…
Водещ: Леле, като към овце говорите за нас все пак, не е добре това.
Бойко Борисов: Не като овце, но …
Водещ: Всеки журналист иска да има качествен, ексклузивен коментатор. А вижте какво прави Първанов. Цъфти като кактуса веднъж на 100 години. Обажда се, каже нещо по любимата си телевизия и то гръмне и ехото заглъхва –„Бойко, Бойко”. Какво се поучавате от този тип – „когато гръм удари”?
Бойко Борисов: Предишният ми колега имаше по-лошо ехо.
Водещ: Какво беше то, какво?
Бойко Борисов: Не няма да кажа?
Водещ: Добре, няма да си го спомняме, днес е хубав, чист ден.
Бойко Борисов: Да.
Водещ: Разбрахме, че обичате момичешки ласки. Добре.
Бойко Борисов: Не обичам момчешките, да не ми приписвайте, утре да прочета – „Борисов каза при Люба Колезич, че обича момичешки ласки”. Аз не съм казал такова нещо, просто…
Водещ: Добре, добре.
Бойко Борисов:.. че те са предпочитани от мен пред мъжките ласки.
Водещ: Да. Господи колко дълги се уточняваме за нещо толкова естествено като любовта.
Бойко Борисов: Да, но като знам какво може да се напише, вече за това уточнявам да е ясно. Защото, за съжаление, не е…
Водещ: Любовта важна ли е за вас, г-н Борисов, по някакъв начин?
Бойко Борисов: Не само, ако е за предаването, само за предаването не е страшно, но всичко, което кажа от тук, утре ще го видите и във вестниците.
Водещ: Така е.
Бойко Борисов: И за това човек трябва да си мери приказките и точната дума.
Водещ: Така е. Все пак любовта, липсва ли ви тя, по някакъв начин? Любовта.
Бойко Борисов: Какво ми липсва на мен и какво ми е, това хората не ги интересува. Те искат днеска да им се случват добри неща и в недалечно бъдеще, не светлото там някъде, а да им говориш с месеци, година до две. Тогава във възприятията им ги виждат нещата. Почнеш ли да им говориш след 10, години, след 15 години, след 20 години ще сте добре, той е минал животът.
Водещ: Мислите ли все пак за жертвите, които търпи вашия рейтинг, когато подкрепяте атакуваните си министри? Ето, например, сега пак ще се върна на министър Цветанов. Упрекът този път към него дори не е за полицейщина, а за милиционерщина.
Бойко Борисов: Кой може да му отрече тези добри операции, които направихме, изключителната подкрепа, която има от евро-атлантическите служби, от народа като рейтинг на полицията…
Водещ: Иван Костов…
Бойко Борисов: …което постигна като най-уважавана институция, кой може да му ги отрече?
Водещ: Иван Костов, лидерът на ДСБ каза, че ако европейците мразят нещо, то е полицейското насилие и още каза – нетърпимо е да просваш хора на земята при публични арести.
Бойко Борисов: Ами сега като гледате демонстрациите по Гърция, по Франция, по къде ли не, да ви прави впечатление палките им как работят на полицаите, на жандармериите там? И това е Европа, нали?
Водещ: Не само в Гърция, навсякъде работят.
Бойко Борисов: И не само и във Франция даваха и в, да не ги коментираме, не ние работа другите държави, да си гледаме нашата. Докато Цветанов се справя добре и завистта в тези хора е огромна.
Водещ: Не се притеснявате от публичността, то това, че някои неща изглеждат доста демонстративни. За това ви упрекват дори хора, които ви обичаха до съвсем доскоро и изведнъж ви намразиха.
Бойко Борисов: Аз, когато, примерно, при ареста на г-н Цонев, може би съм първия, който се обади на Цецо и му казах: защо прокурорът такива работи приказва? Това ли трябва да се направи? Така че, да, когато си направил 200 операции или 200 акции статистическата грешка ти дава 3 да ги провалиш или да не ги направиш както трябва. И те горе-долу са му толкова и на него в баланса. Така че…
Водещ: Сега още мъничко за скандала с досиетата на дипломатите. Посланикът на Германия Матиас Хьопфнер завчера опроверга твърдението, че Германия и Франция ни спират за Шенген заради скандала с досиетата. Каза: „Не е така.” Вие, пък, се гордеете с подкрепата на Ангела Меркел, на Никола Саркози. Сърдит ли сте им, че ви подляха вода за Шенген?
Бойко Борисов: Не, първо, те не са ни подлели вода. Първо, има технически доклад. И второ, има миниторингов доклад, който е сложен като миниторинг на съдебната ни система при приемането ни в ЕС. Спор няма, че Франция и Германия са стожерите на ЕС. Това са държавите, които и като нетни платци, и като позиции, и като пазар, и като икономики държат Европа силна. Разбира се, Европа става силна с всичките 27 държави, които са в Евросъюза, но двете са основни. За тях …, те работят по правила. В случая, приемането ни в Шенген те го разглеждат така – първо, комисиите, които идват в България, да видят технически дали сме готови, това са мрежи, бариери, скенери, автомобили, хеликоптери, кораби, фрегати, всичко, което сме направили, казват „да” и технически са технически са добре, я, да видим политически как са. Кое най-добре ще каже политически как са – междинния доклад февруари месец и летния доклад, който там юли, юни.
Водещ: Вие говорихте ли със Саркози или с Меркел по телефона?
Бойко Борисов: Момент. И, фактически, те казват така: „Нека да си приемат техническите параметри, да видим какви ще са оценките”, кой може да даде най-добре оценка за България – ЕК. Както виждате ЕК сега каза: „Не, ние сега не даваме оценка. Не сме съгласни да го разглеждаме дори това писмо. Искаме като ни излязат, като ни дойдат експертите и напишем междинния доклад”, а той, в него ще влиза дали ще си приеме законите в съдебната система, дали ще променим НПК и всички тези неща, които в предишния доклад бяха ни написани като задачки. Ако този доклад, междинният, е добър и потвърди политическата воля, аз мисля, че някъде септември ще ни приемат, а края на лятото ще вземат политическо решение.
Водещ: Края на лятото ще вземат политическо решение и ще ни приемат в Шенген през септември, така смятате вие?
Бойко Борисов: Така смятам аз.
Водещ: А говорихте ли по телефона с Меркел, със Саркози?
Бойко Борисов: Не, аз се видях с тях на съвета.
Водещ: Не, не, сега покрай този отказ на Франция?
Бойко Борисов: Да, в миналия петък. Днес сме какво?
Водещ: Днес сме неделя.
Бойко Борисов: Значи, миналият петък бяхме заедно в Брюксел.
Водещ: И вие не бяхте разтревожен от тези неща?
Бойко Борисов: Аз не съм разтревожен по простата причина, че те имат право, ние трябва да си оправим и реформираме съдебната система.
Водещ: Между другото, се случи тези дни нещо, което за моя най-голяма изненада медиите някак си подминаха. Новината беше, мисля, че от четвъртък. Че прокуратурата влиза във Военния апелативен съд да разследва злоупотреба с евросредства, съд от 700 00 лева. Знаете ли за това? И то по времето, когато шеф на Военния апелативен съд беше Веселин Пенгезов, той сега е шеф на Апелативния съд? Какво е това – нов обрат в акцията „Октопод” в съда ли? Какво е? Защо така го премълчаха медиите?
Бойко Борисов: По принцип, има правило, когато прокуратурата разследва нещо, хора с подобен пост като моя, ако се изкажат, могат утре адвокатите им на потърпевшите да кажат, че съм взел страна в дадено дело и това е намеса на държавата. Затова ще се въздържа от коментар. Главният прокурор, предполагам, ще даде обяснение защо и как действа там.
Водещ: Добре, но като гражданин това интересно и ви е?
Бойко Борисов: Е, за съжаление, не мога да го обясня като гражданин, защото няма да ми го приемат като гражданин, а ще кажат: „Ти си гражданин, ама в случая си и премиер”, така че ще го коментираме …
Водещ: Добре. Тогава права ли съм аз като журналист и гражданин да обърна внимание точно на това?
Бойко Борисов: Да, разбира се.
Водещ: Това е важно. Прокуратура в българския съд. Това ми се струва изключително важно, впрочем.
Бойко Борисов: Ами, това са две независими системи от държавата, така че …
Водещ: Които се контролират в момента доста яростно взаимно. Това е важен сигнал, според мен, в контекста на Шенген и това, че трябва да си оправим съда, съдебната система, корупцията и прочие.
Бойко Борисов: Мога да каже, че по време на нашето управление прокуратурата се ползва със 100% свобода.
Водещ: Между другото, покрай този скандал с досиетата, посланиците, Татяна Дончева каза, че вие самият сте проект на Държавна сигурност.
Бойко Борисов: Татяна Дончева … да обсъждаме проект на пожарната.
Водещ: Но защо, защо така вие подценявате пожарната?
Бойко Борисов: Ами, защото не се прави така.
Водещ: През изминалата седмица президентът Първанов ви удари здравата. Каза, че вие сте преподавал на репресивния апарат, Татяна Дончева, че сте проект на ДС, излезе една книга през 2010 година „Тайният проект „Бойко Борисов”? десет години вие сте в българската политика …
Бойко Борисов: Лесно ще го обясня. Първанов изхожда от това, че пожарната беше трети факултет в Института на МВР. Първи факултет бяха „Държавна сигурност”, втори бяха „Народна милиция”, трети беше „Противопожарна охрана”, просто всич1ки бяхме в един институт, три различни факултета. По смисъла неговия съм бил в репресивния апарат.
Водещ: Обучавал сте репресивния апарат. Все пак малко по-високо.
Бойко Борисов: Обучавал съм ги как да действат с маркуча, така ли да му отговоря? Или да му отговоря, че на пожарната й беше забранено да тренира карате. Каратето беше само за първи и втори факултет, за „Държавна сигурност”, „Милиция”, „Барети”. „Пожарната” нямахме часове и не беше позволено да се тренира карате.
Водещ: А вие как?
Бойко Борисов: Аз тренирах след 17.00 часа и докато набием репресивния апарати пожарната да стане шампион по карате.
Водещ: Явно, от тогава ви държи.
Бойко Борисов: Така че точното …, ако Първанов иска да бъде точен е, че аз съм бил репресивния апарат на тогавашното МВР с моя отбор, и се казваше „Нешев” отбора тогава, на капитан Нешев на името, загинал в пожара във фабрика „България”. Така че на него да му кажа – като няма какво да каже, хвърля едно обвинение. Кой проект? С кой съм проект? С труда си? С това, което съм направил? Кой ми е помогнал ето за толкова, да каже, кой?
Водещ: Хората, които са инвестирали във вас доверие.
Бойко Борисов: В кое са инвестирали?
Водещ: Да развиете харизмата си и да влезете в публичността, да направите впечатление.
Бойко Борисов: Да си развия харизмата, Бог да ги прости, само майка и татко имат дял. Що не им развият на другите харизмата като се развива така лесно?
Водещ: Първанов, между другото, подхвърли нещо много интересно, мисля, че при колегата Росен Петров, че когато сте играли с него в един отбор, вие сте печелели, когато не сте играли в един отбор, сте губили.
Бойко Борисов: Да, има такъв …
Водещ: Това футболна метафора с политическо съдържание, обаче? Кога сте играли с него в един отбор? Защо?
Бойко Борисов: Беше благотворителен мач.
Водещ: Не, не, не ви говоря за буквализма футбол, а за политическия отбор, защото той това намекваше?
Бойко Борисов: Аз не мога да кажа, че съм играл в политическия отбор. Да, всеки иска да има силен централен нападател, всеки.
Водещ: Ето, го в момента, бележи гол.
Бойко Борисов: Но когато дадоха дуспа, аз отидох и си взех, и си я бих, не му я дадох.
Водещ: Ето.
Бойко Борисов: Ето, това е мощен, силен, централен нападател.
Водещ: Много добре.
Бойко Борисов: Така че като имаше, да му отговоря по същия начин – дуспата, когато дадоха, знаете, че дуспите се бият от тартора, там бяха и Стоичков, и Сираков на този мач, и Първанов, и аз. Отидох, взех си я, сложих си я и си я вкарах. Не съм питал кой да я бие.
Водещ: Разбрах ви. Просто защото някои наблюдатели спекулират с факта, че може би вие като се нападате в Първанов един друг, се легитимирате като единствените играчи на терена и така да се каже алтернативите се стапят, отиват на резервната скамейка.
Бойко Борисов: Това, пък погледнато реално, е така.
Водещ: В смисъл?
Бойко Борисов: Ами, кои са другите алтернативи?
Водещ: Няма ли?
Бойко Борисов: Аз не виждам, ако вие виждате, кажете.
Водещ: Може би Костов?
Бойко Борисов: Чакайте сега, Костов 20 години е в политиката, 2, 3, 5%, 10 да вземе, това ли ще е алтернативата? И то, дай боже, да вземе 10, 15%, защото винаги съм казвал, ако има силно СДС и ДСБ, тогава ние веднага ще направим коалиция с тях. Това означава,че хората ги харесват и няма да ни притеснява коалицията, и ще има мощно дясноцентристко управление. Ето, видяхте в Габрово, ние имаме 52%, а те имат 8 или колко, 6 или 8, нещо такова.
Водещ: Вие обичате да давате този пример с Габрово.
Бойко Борисов: Не, той беше от най-скорошните избори.
Водещ: Но аз пък ще ви кажа, че много малко хора гласуваха, г-н Премиер. Много малко хора гласуваха. Това същ е голям проблем.
Бойко Борисов: Сега, дайте да не признаем изборите, защото малко хора са гласували. Добре, нека го кажем така, дори и то малкото хора, които са гласували, много малко ги харесват.
Водещ: Добре, разбрах.
Бойко Борисов: Сега, знам, че са ви слабост, но не мога да накарам избирателите да гласуват за тях, защото те си спомнят какво беше и в Синя София, и какво беше с тяхната приватизация.
Водещ: Вие харесвате ли хора, които се отричат от своите стари пристрастия бързо, заменят ги лесно или ги развиват и ги продължават в нечия друга фигура? Как, обичате ли помиари?
Бойко Борисов: Всеки има право да си ги решава. Аз в това отношение съм доста стриктен. Този, който предава веднъж, ще предаде и втори път, така че ми е ясен принципа.
Водещ: Нали, и аз така мисля. Между другото, нека Нана сега да направи един преход към съдебен спор, за да си продължим ние с вас.
Вие сте с „Рулетка” по „Станция Нова”. Продължава моят разговор с министър-председателя на България Бойко Борисов. Господин Борисов, колегата Сашо Диков, който напоследък е доста сериозен ваш критик, разбирайки за интервюто с вас ме провокира, че няма да смея да наруша медийното ембарго върху теми, които са чувствителни за вас.
Бойко Борисов: Е, Сашо Диков да го каже при положение, че той всеки ден идва на пресконференциите, всички въпроси, които е задал, интервю му давах… Кой въпрос е бил ембаргов за него и не ми е зададен?
Водещ: Той смята, че е ембаргов, и че ще се уплаша…
Бойко Борисов: Това, че са му казали така да каже, най-вероятно е така.
Водещ: Кой да му е казал?
Бойко Борисов: Няма право да го каже при положение, че няколко пъти прави той интервюта с мен. Всеки ден журналистите ме питат и той е на всички пресконференции, по всички теми, които искат, и да го каже… Това е…
Водещ: Кой е?
Бойко Борисов: Виж, това е вид внушение.
Водещ: А кой му нашепва в ушенцето на Сашо Диков?
Бойко Борисов: Откъде да знам.
Водещ: Подозрения имате ли?
Бойко Борисов: На мен не ми е работа. Той винаги претендира за честност, мъжкарство… Няма право да го каже при положение, че когато е поискал от мен интервю, дошъл е и ми е задавал каквито си иска въпроси, без да ми даде нито един предварително.
Водещ: То е, защото той е смелчагата, пък мисли, че ние сме страхливите. Сега нека да пуснем това, което Сашо Диков смята за особен и въобще този тип опоненти, които имате…
Бойко Борисов: Дай сега всеки, който си мисли, че трябва да си зададе по този начин някакъв въпрос, да се обади и да каже… Това е малко като детска игра – ти не можеш да скочиш от втория етаж, аз мога, ама, не мога и хоп скочи и си счупи главата.
Водещ: Аз въобще нямам усещането, че скачам какъвто и да е етаж…
Бойко Борисов: Хубаво, задайте въпроса във вашето предаване, който Сашо Диков завчера в Министерски съвет беше и можеше да зададе.
Водещ: Абсолютно. Не се ядосвайте. Между другото, това е материал от концерта на ФСБ и аз му казах – Сашо, не се вижда нищо, той каза – важното е, че се чува. Сега е важно да чуем за какво толкова става дума.
Гражданин: Довиждане.
„Хайде малко тишина.”
Водещ: Това е освикрването на културният заместник-министър Митко Димитров на последният концерт на ФСБ. За вас смущаваща ли е тази реакция, би ли ви ядосала, би ли ви накарала да се замислите?
Бойко Борисов: Не знам какво е ставало точно.
Водещ: Излязъл човекът да дава ордени, награди…
Бойко Борисов: Аз гледах пак във вашата телевизия как музикантите благодариха, че са ги наградили. Така че…
Водещ: Не го смятате за някакъв сигнал, че подкрепата за вас се срива, както ви предупреждават?
Бойко Борисов: Като се срине, ще дойдат други, които да се надяваме, ще продължат това, което правим.
Водещ: Притеснява ли ви това?
Бойко Борисов: Кое?
Водещ: Че ви казват непрекъснато –срива се подкрепата.
Бойко Борисов: То е неизбежно да се срива, това е все едно да ти кажат – ти ще остарееш. Дай Боже, да остарееш.
Водещ: Между другото, слушате ли вътрешният си глас? Разказах един виц за вътрешния глас в моята малка неделна проповед, сега ще ви напомня един друг стар виц за вътрешния глас.
Бойко Борисов: Въпросът е народът да избира правилни хора, които да го водят напред и да правят това, което са правили.
Водещ: Да, вие дадохте заявка за втори мандат…
Бойко Борисов: Да, естествено е, защото считам, че ако трябва да се довършат и магистралите, и инфраструктурите проекти трябва да се продължи в тази посока. Иначе видяхме и предишното, и по-предишното правителство докъде докараха „Тракия”, докъде докараха и „Люлин”, докъде докараха и инфраструктурните проекти. От една страна обявяват приоритети – туризъм, селско стопанство, еди какво си, в същото време няма инфраструктура да ги подхранва. Ами, как ще направят бизнес или как ще осигурят възможност на икономиката да работи с празни приказки и обещания за светлото бъдеще?
Водещ: Но за магистралите да поговорим. Кажете нещо на хората, които ви казват така – не развивате култура…
Бойко Борисов: Как да не развиваме култура?
Водещ: … здравеопазване, а строите магистрали, по които скоро няма да имало българи, по които да пътуват. Вярно ли е това съотношение изобщо?
Бойко Борисов: Това е толкова тъпо и глупаво дори да го мисли човек.
Водещ: Защото?
Бойко Борисов: Как ще развиваш една държава без инфраструктурата й? Която същите тези хора, като тръгнете сега на море, да пътувате по девет-десет часа дотам и се избивате по тези тесни шосета, тогава всички казвате – защо няма магистрали? Няма, защото са ви лъгали. Сега една по една виждате, че с европейски пари ги строим.
Водещ: Между другото аз…
Бойко Борисов: Момент.
Водещ: Аз само се вмесвам, за да ви кажа. Аз не съм виждала /…/ с високо развита култура без магистрали.
Бойко Борисов: Човек, за да продава стока, първо си направи магазин, след това взима стока, след това работи, от печалбата почва да си изплаща и от печалбата прави верига от магазини, да речем. Без комуникациите, без инфраструктурата, какъв туризъм ще правиш? Какво ще развиваш? Какви високи технологии, като си счупиш колата още на първия километър?
Водещ: Значи, това рязането на ленти не е просто въпрос на себелюбие, нали така?
Бойко Борисов: Дай Боже, на всички да са рязали, защото ако тези преди мен са отрязали за „Люлин” и „Тракия”, аз сега да направя „Марица” и „Струма”, следващите да направят „Черно море” и „Хемус”, ние ще сме цъфтяща държава, а нямаше да ги правя всичките аз сега.
Водещ: Това „Аз”, много хора се смущават от това „Аз”.
Бойко Борисов: Защо да се смущават?
Водещ: Вие казвате – аз построих метрото, аз направих магистралите.
Бойко Борисов: ОК. Тогава трябва да го кажа така – аз, Плевнелиев, Прегьов, Томислав Дончев и да изброя десет души. Понеже отговорността е моя, на правителството, като кажа „Аз”, имам предвид правителството и всички тези експерти и хора, които участват в него, краткост.
Водещ: Да, личната отговорност.
Бойко Борисов: Това се казва за краткост. Защото като стане проблем, не търсят Плевнелиев, Прегьов или еди кой си, а казват – Бойко да каже. Просто те ме вкарват в тази фуния на този израз.
Водещ: Разбрах. Сега една…
Бойко Борисов: Та тези хора, които това го говорят, искам още веднъж да кажа, никога за здравеопазване в България правителство не е отделяло толкова пари, колкото днес. Така че тези, които говорят… Основният приоритет на ГЕРБ и на правителството – хората да са здрави. Затова сме заделили най-много пари за всички времена. Така е и за образованието, но за разлика от другите правим и инфраструктурата, правим и спортна зала за 20 хиляди души. Защото цяло съсловие от спортисти, над 30-40 федерации не могат, нямат си, все едно за вас студио. Можете ли да правите предаване без студио? Не. Тези всичките хора от всички съсловия – спортисти, деятели, треньори, които това им е животът, могат само между тези години – 18-25, 30 максимум да си покажат това, което могат, няма къде да го покажат.
Водещ: Аз без събеседници не мога да правя предаване, пък без студио мога, но както и да е, това е много частен случай.
Бойко Борисов: Те, събеседниците идват, защото имате студио.
Водещ: Да, така е.
Бойко Борисов: Ако ги вали дъжда сега, отвън, ще се замислят много събеседници дали да дойдат и надали един час ще стоят на дъжда и на вятъра, за да си правите предаването. Затова студиото е важно.
Водещ: Така е. Само искам да ви прехвърля към една изненада, която е от…
Бойко Борисов: И още нещо да го заковем на тези, които говорят.
Водещ: Дайте един чук.
Бойко Борисов: Първият ден, когато правителството на ГЕРБ дойде… Вече не казвам аз, а ГЕРБ е по-добре.
Водещ: Да.
Бойко Борисов: С 900 млн. лева увеличихме пенсиите във финансово-икономическа криза. Станишев тръгвайки си, без да плати нито лев от тях, взе министерско постановление за вдигане на пенсиите. Всички тези пари сме ги изплатили нашето правителство. С една дума, тези които говорят, ние не дадохме сега бонуси или добавки по простата причина, че ние от първия си ден във финансово криза, когато Станишев ни остави над половин милиард дефицит, влязохме в бюджета, тогава, ние от първия ден започнахме да изплащаме 900 млн. лева повече на българските пенсионери. Значи, даваме с 900 млн. лева повече на пенсионерите, финансова дисциплина, сигурност, даваме най-много пари за здравеопазване и правим инфраструктура. Е, с кои очи могат да ми кажат – едното заради другото. Не. Ние даваме повече за пенсии, повече за здравеопазване и правим и магистрали и зали.
Водещ: Добре. Не се уморявайте да го повтаряте…
Бойко Борисов: Щото след като ме питате, явно трябва да го повтарям от А до Я. Плюс метрото, плюс южната дъга, плюс „Меден рудник”, плюс църквите, плюс всичко това, което се прави, плюс детските градини, каза момчето. Тези вашите любимци, сините, преди да дойда кмет на София, бяха приватизирали, продали или погубили, е точната дума, реституирали, е много важно, над 45-46 детски градини. Откакто станах кмет съм построил 45-46 детски градини. Ето това е разликата.
Водещ: Господин Борисов, само да ви кажа, хората не робуват вече на цветове, те искат почтени хора да ги управляват.
Бойко Борисов: Ето разликата – едните ги реституираха, а аз ги строя заедно с Фандъкова и целия общински съвет, и с всички кметове и така, така.
Водещ: Сега изненада не искате ли от една дама, която направо разцъфтя покрай ГЕРБ? Ето.
Бойко Борисов: Коя толкова разцъфтя?
Репортер: Илияна Иванова от ГЕРБ пита Бойко Борисов, задава му въпрос, който не успя да му зададе през 2010 година.
Илиана Иванова: Много въпроси не успях да му задам през 2010 година, но един въпрос искам да му задам сега. След всичкия път, който извървяхме като България, като партия ГЕРБ, заедно, накъде вървим сега – като Европа, като страна и като партия?
Репортер: А какъв съвет ще му дадете, как да отговаря на нападките срещу себе си, които зачестиха напоследък?
Илиана Иванова: Аз, мисля че той отговаря достатъчно добре, а понякога на някои нападки, няма и нужда да се отговаря. Може би един от най-несправедливите упреци, които чувах за него, през годината, беше за непоследователната политика на ГЕРБ. И тъй като аз съм един от хората, които участваха и в писането на управленската програма на ГЕРБ, още от преди изборите. Преди няколко седмици си говорихме с някои от министрите и вървейки страница по страница, когато заедно и с него, с премиера, изчитахме, когато подготвяхме програмата, виждам че всъщност, че в много голяма част това се изпълнява. Така че това е един от най-несправедливите упреци. Това, което сме записали и заложили още в предизборните си обещания, вървим последователно и го вършим.
Репортер: А справедлив упрек има ли?
Илиана Иванова: Справедлив упрек, не бих казала. Но от части може би, споделям мнението за забавената здравна реформа. Можеше по-бързо да се извършват нещата там. Радвам се, че все пак „по-добре късно, отколкото никога”, нещата вървят добре в областта на здравеопазването.
Репортер: Говори се, че Бойко Борисов не е истински демократ, все иска да се налага на хората, които ръководи. Вярно ли е това?
Илиана Иванова: Не, и мога да ви дам пример. Отново, когато подготвяхме управленската програма, седяхме заедно почти всеки ден в Банкя, той с всички нас, с някои от министрите, сегашните, с някои по Skype си контактувахме с тях, и заедно изчитахме ред по ред, и коментирахме, обсъждахме, задавахме си въпроси, напълно като равнопоставени участници в тази подготовка. И не мисля, че по някакъв начин той се е налагал. Напротив, искаше да чуе сблъсък на различни мнения и заедно да решим това, което ще е най-добро и най-истински изпълнимо.
Водещ: Сега малък коментар затова, което чухте. Вашата визия затова накъде вървим?
Бойко Борисов: Първо е добре, че направихме пенсионната реформа. Второ, вече са остойностени и пътеките в здравеопазването, вече мисля че и след Нова година нещата там ще тръгнат още по-бързо. И това, което искам да подчертая е, че България, като дясна партия, понеже зададохте въпроса за ГЕРБ, тя е центристко дясна такава, каквато е ЕНП, ние сме държавата с най-ниски данъци в Европа – 10% плосък данък, 20% ДДС. С една дума, към българският бизнес ние сме направили, така че да има най-облекчения режим за работа от целия ЕС. Това е точно, където ни казваха – не сме били последователни. Когато аз казах, че е възможно от 20% да отидем на 21% ДДС, обмисляме, ако не покрием бюджетът. Тогава се каза, че ще стане ад в страната. Ами, Румъния направиха 24, Гърция – 24, Франция мисля, че 24. Навсякъде отидоха на 24, което е таванът на ЕС, повече от 24.
Водещ: Личи си, че сте били преподавател обаче.
Бойко Борисов: Но сега България има 20% ДДС и 10% плосък данък. Възможно раят за бизнесът, това сме осигурили като дясна партия. А това, че правим някой път и детски градини и инфраструктура, нека всеки си го разглежда както иска.
Водещ: Сега ще проверя вашето чувство за хумор със следното парче.
Иван: Решихме да попитаме лично министър-председателят на Република България – господин Бойко Борисов, какво мисли за „Листопад”, приготвили сме си /…/ и липсва ли му тази епохална телевизионна сага? Премиерът изяви силно желание да говори по тези сериозни теми тук, в студиото, но за съжаление, не можа да дойде.
Андрей: Ти някак си /…/ остави слушалката.
Иван: Да, аз така ще оставя слушалката. Мисля, че номерът е 112.
Андрей: На спешни, да, нали всички му звънят там.
Иван: Е, да видим дали ще се свържем. Добър вечер, господин Борисов.
Бойко Борисов: Добър ден.
Иван: Извинявайте, забравих, че при вас винаги грее слънце. Искам да поговорим за няколко сериала по българските телевизии.
Бойко Борисов: Защо се интересувате от тях?
Иван: Интересно ни е по-скоро вашето мнение, ние сериалите сме ги гледали, а и зрителите. Вие чухте ли какво каза Али Ръза Текин в последния сезон на „Листопад”?
Бойко Борисов: Не съм го и чул какво е казал, какво е казал пак?
Иван: О, скараха се много с Хайрие.
Бойко Борисов: Аз просто отдавна не ги следя, всеки ден по някаква глупост казват.
Иван: Значи, не сте в течение на скандалите между тях?
Бойко Борисов: Кои скандали?
Иван: Между Али Ръза Текин и Хайрие. Той й забрани да ходи при Лейля, а тя му каза, че е майка и никога няма да изостави детето си.
Бойко Борисов: Това е абсолютна глупост.
Иван: Добре. Да ви питам тогава какво мислите за Ферхунде и най-добрата й приятелка Гюлшен. Какво мислите за държанието им?
Бойко Борисов: Те са супер нагли. Толкова са нагли, че дори и вече, когато всички маски са свалени, пак излизат и говорят глупости.
Иван: Добре, кажете ми, господин Борисов, вашите министри често ли се събират да гледат турски сериали заедно?
Бойко Борисов: Всеки ден. Разбирам, веднъж в седмицата, разбирам два пъти в седмицата…
Иван: Ясно, благодаря ви.
Водещ: И какво? Какво сега си казахте?
Бойко Борисов: Да обясним на хората, че това са взети от различни интервюта по телефона, фрази, наредени една след друго, щото утре може да излезе, че така съм говорил.
Водещ: Какво ми казахте сега, докато го гледахме? Вие се смяхте, слава Богу.
Бойко Борисов: Че затова човек дори по телефона, когато говори, трябва да внимава.
Водещ: За да не го ремонтират.
Бойко Борисов: Щото могат да ремонтират по всякакъв начин и да излезе друго. После иди се обяснявай, че това не е казано по този начин тогава.
Водещ: Сега ще ви поднасям подарък от екипа на „Рулетка” и на „Станция Нова”, разбира се. Но преди това ще трябва да си изтеглите късмет от баницата, която не е месена от журналистка…
Бойко Борисов: А от?
Водещ: От готвача на Тодор Живков. Между другото, не ви ли стряска тази непрекъсната носталгия към времето на Тодор Живков? Това ми се струва, че подкопава вашите собствени усилия, не мислите ли?
Бойко Борисов: Според мен, един народ първо трябва си познава историята, да си дава оценка за историята, за да може да върви напред.
Водещ: Ама, в оценката е работата, дадена ви е /…/ и добра, и обективна, и честна оценка.
Бойко Борисов: Най-са ми интересни комунистите и БСП, които от една страна се тупат, че били най-старата партия и колко неща били направили, но сигурно за 2/3 от дейността си на тази партия не искат да говорят, защото се срамуват от нея. Като се започне от лагерите, гоненията и се стигне до тези социалистически лозунги, които още висят по някои предприятия.
Водещ: Възприемам това както на мен ми харесва. Тоест, да не се увличаме прекалено много от розовите очила.
Бойко Борисов: Обикновено тези поколения, които сега са били млади и им било хубаво по бригадите, сега вече са на възраст, в която не им се случват тези неща, разбира се, като въздишат с носталгия по онези времена се сещат за бригадите.
Водещ: Закачките. Аз като чуя за бригада и се сещам за принудителен труд, отвратително е.
Бойко Борисов: Заглеждаш някоя другарка.
Водещ: Това е много… Това е като в кинопреглед.
Бойко Борисов: Не, имаше такава песен.
Водещ: Така ли? Вярно? Аз не мога да се сетя.
Бойко Борисов: Мисля че на Тодор Колев или на някой от тези беше.
Водещ: Запейте го.
Бойко Борисов: А, сега, специално.
Водещ: Хайде, вземете си късмета. Тук са се постарали редакторките, да видим какво са ви намислили.
Бойко Борисов: Този е най-близичко. И от чужди и от свои се пази, за доверието сляпо забрави. Много показателно късметче.
Водещ: Това е малко Сталинско пожелание, такова.
Бойко Борисов: Дай друго да изтеглим.
Водещ: Я, по-добре да поправим нещата.
Бойко Борисов: Това между другото, не е пожелание, а добро предупреждение.
Водещ: Така ли?
Бойко Борисов: Да.
Водещ: Да нямате доверие на никого. Това не е хубаво.
Бойко Борисов: Кое сега да…
Водещ: Да станете подозрителен, не е хубаво. Виждаме…
Бойко Борисов: Сега остава да сте сложили едни и същи.
Водещ: Не, не, не сме такива.
Бойко Борисов: „Скоро зимата ще отлети, а с нея за войната с Първанов ще забравиш ти”.
Водещ: А така. Ще забравите ли за войната с Първанов?
Бойко Борисов: Така, чакай още един.
Водещ: Трети път,
Бойко Борисов: Дай, три за щастие.
Водещ: Чувствам аз, че не ви харесват досегашните. Какво си изтеглихте?
Бойко Борисов: Все са ви едни такива предупредителни. А, ето това е моето.
Водещ: Я?
Бойко Борисов: „2011 за теб ще е пълна с изненади, чакат те безброй призове и магистрали.” Ето я тази. Ето това е.
Водещ: Често казано, аз мислех, че ще е нещо свързано, че търсите за трето за щастие нещо свързано с огнището, със семейното гнездо, хола, любовта и прочие, но ето, че магистралата е вашата любов.
Бойко Борисов: Дори и с това се подиграха, в смисъл като казах, че няма пари…
Водещ: Вземете си.
Бойко Борисов:…това ще си го взема. Че откакто съм премиер, вече всичко е пари и няма любов. А то е в контекста на това, че всички съсловия, които дойдоха при мен да говорим за нещо, нито едно не каза – много те обичаме, много те харесваме, дай тука по любов, дойдохме да те подкрепим. Всички идват и казват – много те харесваме, ама тук трябва още 30-40 милиона да сложиш и тогава вече ще те обичаме много. Дойдат другите – тук още 10 за едното и 10 за другото, ама много ще те обичаме тогава. Кака един не дойде да каже без пари ще те обичам. И за това го казах в този смисъл как беше…
Водещ: Сега може би …
Бойко Борисов:…хайде да не го коментираме.
Водещ: Аз ви пожелавам някой да ви обича безкористно, което…
Бойко Борисов: Взимам си късметчетата, другите ги оставям тука.
Водещ: Да, любовта към магистралата. Ето го подаръкът, много е полезен.
Бойко Борисов: Да, защото тези магистрали като ги построим те ще останат на поколенията. Нас ще ни забравят, но ще ги има магистралите. Те няма да си ги занеса в Банкя магистралите, те ще останат на хората.
Водещ: Така е. Това е някакво честолюбие, междудругото, историческо честолюбие на хората, които строят, за да оставят нещо след себе си, материално.
Бойко Борисов: Ами, то това е и смисълът. Българинът какво е казал – посади дърво, направи дом, създай дете. Какво е казал българинът – това е казал. Нали, всеки човек, съзнателен, поне за мъжете мога да говоря, трябва да си, ами ти, ако не ти дойде акълът да си направиш къща или апартамент, да имаш своя собственост, какво ще ти дойде?
Водещ: Така е, това е хубавата страна на българската природа.
Бойко Борисов: Всяко правителство трябва да се стреми максимално да остави след себе си. Магистрали, зали, дворци, нали в различните векове, нещо, което да остане след това, музей, каквото щеш. Избираш 2-3 приоритета, правиш ги и следващото правителство прави другото и държавата дърпа, дърпа, дърпа нагоре. Но, когато имаш години на застой и само ги виждаш в сърцето си, в мечтите си, в светлото бъдеще, те ги няма.
Водещ: Ето го подаръкът. Сега вече за тази реч абсолютно си го заслужихте. Много е безкористен подаръкът. Вътре има 365 мъдри мисли за всеки ден. Това е специално за министър-председател. И това ви е първата мъдра мисъл, с която започвате Новата година.
Бойко Борисов: „Спестявайте сълзите на децата си, за да могат някога да ги леят на гроба ви.”
Водещ:„Спестявайте сълзи на децата си.”
Бойко Борисов: За това правим детски градини, детски домове, за да може…
Водещ: Вие сте прекрасен човек, вие сте като вътрешния глас.
Бойко Борисов: Нали, те да ги пестят и за в бъдеще.
Водещ: Добре, този вътрешен глас да не остане, вземете си го.
Бойко Борисов: Взимам си го.
Водещ: Може наистина да се окаже, че всяка сутрин започвате с някакъв полезен знак живота си.
Бойко Борисов: Да.
Водещ: Вместо да слушате нашепването на – „пази се”, „не се доверявай” и не знам какво си. Подозрителността е нещо лошо във властта. Аз ви пожелавам да…
Бойко Борисов: Още веднъж на хората – Честита Коледа, весело посрещане на Новата година. Радостното е, че тази година по Коледа нямахме ранени от пиратки и от стрелби, дано и на Нова година, така се връзвам и народа, и да изкараме празниците.
Водещ: Благодаря ви за това интервю, г-н министър-председател.Източник: http://www.focus-news.net
- Тиха нощ, свята нощ
С най-хубави пожелания:
.
- Коледни традиции по света
Знаете ли откъде произлизат коледните обичаи? Знаете ли, че през XVII век в Англия празникът Коледа е бил забранен и че еленът Рудолф е от женски пол? А кой е изобретил коледната картичка? И знаете ли, че британците слагат паричка за късмет в коледния пудинг?
Названието Коледа (англ. Крисмас) идва от староанглийски Christes Maesse или Christs Mass – Меса на Христос. Името на дядо Коледа или Санта Клос (Санта Клаус) идва от холандското име за св. Никола – Sint Nikolass, съкратено до Sinterklass, което пък американците бързо превърнали в Санта Клос. Празнуването на Коледа се превърнало в престъпление през XVII в. при Оливър Кромуел, който обявил бодливата зеленика, бръшляна и имела за незаконни. Макар мнозина да смятат, че съкращаването на Крисмас до Иксмас (изписвано Xmas) е неуважително или пренебрежително, не е така. X е първата буква от името на Христос.
Първата коледна картичка
Тя е изобретена от англичанин през 1843 година. Като му омръзнало да пише специални писма до семейството си за празниците, бизнесменът Хенри Коулс решил, че с картичка поздравлението ще е по-бързо. Идеята му станала толкова популярна, че успял да продаде всеки различен модел за един шилинг.
Докато британчетата очакват Дядо Коледа да им донесе подаръци на Бъдни вечер, испанските деца получават подаръците си от Тримата влъхви. В Италия малчуганите чакат Бефана – стара и добра вещица, германчетата чакат подаръци от специален ангел, наречен Кристкинд. А исландчетата са се уредили най-добре – посещава ги не един, а 13 различни Дядо Коледа.
Най-популярната коледна песен
Jingle Bells първоначално е написана за Деня на благодарността. Композирана е от Джеймс Пиърпойнт през 1857 г. Отначало парчето се е казвало One Horse Open Sleigh („Открита шейна с един кон“).
Корените на традиционния коледен обяд с пуйка също са американски. Пуйката е била поднасяна като ястие в Деня на благодарността. Традицията подаръците да се оставят в чорап идва от скандинавския фолклор. Според легендата практиката започнала, когато Свети Николас – покровителят на децата – хвърлил торба с жълтици през комина на Бъдни вечер. Парите влезли в чорап, окачен над огъня да се суши.
А знаете ли, че най-прочутият елен на планетата Рудолф всъщност е от женски пол. През това време на годината мъжките елени губят рогата си, а тъй като Рудолф все още е с рога, той поне биологично е момиче.
Друга стара традиция е украсяването на коледната елха със светлини. Тя се е зародила, когато преследваните християни започнали да поставят запалена свещ на прозорците си, често в дърво или растение, като знак, че там ще се казват молитви.
А традицията на яденето на коледни пирожки със смес от орехи, стафиди и подправки по Коледа датира от XVI в., когато хората вярвали, че пирожките ще им донесат късмет. Във Великобритания за късмет слагат пара в коледния пудинг, докато перуанците си осигуряват късмет на Коледа и през следващата година като носят яркосиньо бельо.
Първите коледни курабии
Те са се появили във Великобритания през 1847 г. Първоначално основани върху френския бонбон, те постепенно станали популярни, след като сладкарите започнали да поставят любовни девизи върху сладкишите.
Първото коледно дърво пък пристигнало във Великобритания чак през 1841 г., когато съпругът на кралица Виктория – германецът принц Алберт, поставил елха в замъка Уиндзор.
А класическата коледна песен „Тиха нощ“ всъщност не е била писана специално. Църковният орган се повредил и австрийският викарий Йозеф Мор, потиснат от тишината в църквата, съчинил мелодията.
http://www.dw-world.de
- Бъдни вечер – един от най-светлите християнски празнициБъдни вечер е семеен празник, наричан още Малка Коледа. Според библейското предание тогава започват родилните мъки на Дева Мария. Тази вечер е начало на празненството, възславящо Христовото рождение. На празничната трапеза има постни ястия, колкото повече са те, толкова по-богата ще е годината. Обредният хляб е украсен пластично – от тестото се оформят купните на нивата и домашните животни. Вечерята започва с прекадяването на трапезата, стаите, оборите и градината, за да се прогонят злите духове. Елхата със запалените свещи символизира този обред. Основните цветове на украсата й са червено, жълто, златно – цветовете на слънцето и на огъня, а запалените свещи са като искрици от горящия бъдник. На Бъдни вечер завършват 40-дневните Коледни или Рождественски пости, започнали на 15 ноември 2010 г.Вечерта на вълнението, на очакването и на надеждата започва с подготовката за празничната трапеза, която се споделя от най-близките, семейството и роднините. Пeкат се 3 вида обредни хлябове:а) хляб посветен на коледния празник – овален, с пластична украса от тесто – с кръст и кръг, със сребърна, а в миналото със златна пара за късмет;б) хляб, посветени на стопанството – с богата украса, с елементи символизиращи труда на селянина;в) хлябове за коледарите– вити, превити краваи, набодени с чемшир, здравец, бръшлян. За малките момчета – те са кръгли с дупка в средата или във формата на подкова, а за момичетата са като осморки ( кукли).Важна роля за празника играе бъдникът – специално дърво за огъня, което гори цялата нощ. По това как гори бъдникът, се гадае за плодородието през новата година.Кулминационен момент на празника е трапезата, от която веднъж седнал не се става и се вярва, че колкото по-богата е тя, толкова по-богат и здрав ще бъде домът през година. Според вековните традиции на трапезата трябва да има 7, 9 или 11 постни ястия т.е. броят им непременно да е нечетно число. Стремежът е вечерята да се започне по-рано, за да узряват по-рано житата. Трапезата се прекадява с тамян от най-възрастния мъж или жена. Най-възрастният мъж в семейството разчупва хляба и раздава по едно парче. На късметлията се пада парчето със сребърната пара.Орехите и недогорялата свещ се запазват за следващите вечери.Трапезата не се вдига и не се почиства. От всички ястия и храни се оставя по малко през цялата нощ, за умрелите.След вечеря всички очакват идването на коледарите, които са облечени в традиционно празнично облекло, закичени с китки и венци от сушени плодове, пуканки, стафиди. Влизайки в дома, те пеят специални песни, които изразяват пожелания за благополучие, здраве, брак. Коледарската благословия се изрича от водача, в бързо темпо, като държи подарения от стопаните коледарски кравай. Освен с него, коледарите се даряват и с месо, сланина, боб, брашно вино и др. В Западна България коледарската дружина включва старец, баба, трохобер, четирима певци, гайдар, които разиграват пантомима с хумористичен характер.Бъдни вечер свършва, когато коледарите се приберат по домовете.Традиционни ястия за празника:Прясна питка с пара, баница (зелник, тиквеник), жито, ошав (компот) от сушени плодове, боб, сърми с кисело зеле, сърми с лозови листа, пълнени сушени чушки с фасул, салата от зрял боб по шопски, варена тиква, пресни плодове, орехови ядки с чесън и мед.Прясна питка с параПродукти: 1кг брашно, 1,5 чаени чаши хладка вода, по четвърт лъжичка сода и сол, 1 пакет бакпулвер.Брашното заедно със содата се пресява три пъти, прави се кладенче и се сипва постепенно хладката вода, докато се получи твърдо тесто. Питката се оформя и се украсява, слага се добре измитата монета. Пече се в силна фурна в намазаната олио тава.ЗелникПродукти: 400 г брашно, 200 г хладка вода, лъжица сол, лъжица оцет и лъжица олио /за тестото/, 200г олио, 500 г праз лук или кисело зеле, извара.От брашното и с добавени водата, солта, оцета и олиото, се обесва тесто, от което се разточват 5 кори, като едната от тях е най-голяма. Тя се разстила на намазаната с олио тава, в средата се поставя плънката от ситно нарязан и задушен в мазнина праз лук или кисело зеле, като се покрива с малка кора. Покрай плънката се сгъват останалите кори поръсени с олио и извара. Най-голямата кора се загръща и плисира от горе. Пече се в силна фурна.Веселa и щастлива Коледа!
Бъдни вечер е семеен празник, наричан още Малка Коледа. Според библейското предание на 24 декември започват родилните мъки на Дева Мария. Тази вечер е начало на празненството, възславящо Христовото рождение. На празничната трапеза има постни ястия, колкото повече са те, толкова по-богата ще е годината. Обредният хляб е украсен пластично – от тестото се оформят купните на нивата и домашните животни. Вечерята започва с прекадяването на трапезата, стаите, оборите и градината, за да се прогонят злите духове. Елхата със запалените свещи символизира този обред. Основните цветове на украсата й са червено, жълто, златно – цветовете на слънцето и на огъня, а запалените свещи са като искрици от горящия бъдник. На Бъдни вечер завършват 40-дневните Коледни или Рождественски пости, започнали на 15 ноември 2010 г.
Вечерта на вълнението, на очакването и на надеждата започва с подготовката за празничната трапеза, която се споделя от най-близките, семейството и роднините. Пeкат се 3 вида обредни хлябове:а) хляб посветен на коледния празник – овален, с пластична украса от тесто – с кръст и кръг, със сребърна, а в миналото със златна пара за късмет;б) хляб, посветени на стопанството – с богата украса, с елементи символизиращи труда на селянина;
в) хлябове за коледарите– вити, превити краваи, набодени с чемшир, здравец, бръшлян. За малките момчета – те са кръгли с дупка в средата или във формата на подкова, а за момичетата са като осморки ( кукли).Важна роля за празника играе бъдникът – специално дърво за огъня, което гори цялата нощ. По това как гори бъдникът, се гадае за плодородието през новата година.Кулминационен момент на празника е трапезата, от която веднъж седнал не се става и се вярва, че колкото по-богата е тя, толкова по-богат и здрав ще бъде домът през година. Според вековните традиции на трапезата трябва да има 7, 9 или 11 постни ястия т.е. броят им непременно да е нечетно число. Стремежът е вечерята да се започне по-рано, за да узряват по-рано житата. Трапезата се прекадява с тамян от най-възрастния мъж или жена. Най-възрастният мъж в семейството разчупва хляба и раздава по едно парче. На късметлията се пада парчето със сребърната пара.Орехите и недогорялата свещ се запазват за следващите вечери.Трапезата не се вдига и не се почиства. От всички ястия и храни се оставя по малко през цялата нощ, за умрелите.
След вечеря всички очакват идването на коледарите, които са облечени в традиционно празнично облекло, закичени с китки и венци от сушени плодове, пуканки, стафиди. Влизайки в дома, те пеят специални песни, които изразяват пожелания за благополучие, здраве, брак. Коледарската благословия се изрича от водача, в бързо темпо, като държи подарения от стопаните коледарски кравай. Освен с него, коледарите се даряват и с месо, сланина, боб, брашно вино и др. В Западна България коледарската дружина включва старец, баба, трохобер, четирима певци, гайдар, които разиграват пантомима с хумористичен характер.Бъдни вечер свършва, когато коледарите се приберат по домовете.Традиционни ястия за празника:Прясна питка с пара, баница (зелник, тиквеник), жито, ошав (компот) от сушени плодове, боб, сърми с кисело зеле, сърми с лозови листа, пълнени сушени чушки с фасул, салата от зрял боб по шопски, варена тиква, пресни плодове, орехови ядки с чесън и мед.Прясна питка с параПродукти: 1кг брашно, 1,5 чаени чаши хладка вода, по четвърт лъжичка сода и сол, 1 пакет бакпулвер.Брашното заедно със содата се пресява три пъти, прави се кладенче и се сипва постепенно хладката вода, докато се получи твърдо тесто. Питката се оформя и се украсява, слага се добре измитата монета. Пече се в силна фурна в намазаната олио тава.ЗелникПродукти: 400 г брашно, 200 г хладка вода, лъжица сол, лъжица оцет и лъжица олио /за тестото/, 200г олио, 500 г праз лук или кисело зеле, извара.От брашното и с добавени водата, солта, оцета и олиото, се обесва тесто, от което се разточват 5 кори, като едната от тях е най-голяма. Тя се разстила на намазаната с олио тава, в средата се поставя плънката от ситно нарязан и задушен в мазнина праз лук или кисело зеле, като се покрива с малка кора. Покрай плънката се сгъват останалите кори поръсени с олио и извара. Най-голямата кора се загръща и плисира от горе. Пече се в силна фурна.Веселa и щастлива Коледа!