Авторски
- Чикагский симфонический центр представляет… Концерты 3-15 марта 2016 года
3 и 5 марта, 8.00 pm. В программе Чикагского симфонического оркестра (далее – ЧСО) под управлением английского маэстро сэра Марка Элдера – произведения английских композиторов. Мы услышим Увертюру к симфонической сюите “Осы” по текстам Аристофана и Пять вариаций на тему “Dives and Lazarus” для оркестра Ральфа Воан-Уильямса (1872-1958), Первую симфонию Эдварда Элгара.
3 марта в 7.00 pm на втором этаже Симфонического центра (Grainger Ballroom) состоится тридцатиминутная беседа с английским музыковедом и композитором Джерардом Макберни.4 марта, 8.00 pm. Программа “ЧСО в кино” приглашает на уникальную презентацию фильма “Назад в будущее” (“Back to the Future”, 1985, США), посвященную тридцатилетию выхода на экраны легендарной картины. Фильм идет под живое сопровождение оркестра, включая пятнадцать минут музыки, специально написанной композитором Аланом Сильвестри для этого вечера. Дирижер – Дэвид Ньюман. В 2014 году он дебютировал на фестивале в Равинии. Там тоже был киносеанс: фильм “Вестсайдская история” шел под музыкальное сопровождение ЧСО.
После презентации в Симфоническом центре (Rotunda) обещан фуршет, на который приглашаются все зрители концерта.6 марта, 3.00 pm. Дебютный сольный концерт французской пианистки Лизы Де Ла Саль в самой престижной серии фортепианных концертов. В программе: Чакона И.С.Баха из Второй скрипичной партиты (аранжировка Ф.Бузони), фортепианный цикл М.Равеля “Ночной Гаспар”, а также произведения Ф.Листа.
Лиза Де Ла Саль – запомните это имя! Двадцатисемилетняя француженка из Шербурга делает головокружительную карьеру, покоряя крупнейшие залы мира. Она занимается у французского пианиста и педагога Паскаля Немировского.7 марта, 7.00 pm. Концерт из произведений современных композиторов в серии “MusicNOW”. Среди имен – композитор-резидент ЧСО Элизабет Огонек.
Исполнители: вокалисты – Кейт Сопер и Агата Зубел, флейта – Эрин Лессер, электронные инструменты – Сэм Плата, а также музыканты ЧСО. Дирижер – Клифф Колнот.10 и 12 марта, 8.00 pm; 15 марта, 7.30 pm. ЧСО исполняет музыку европейских композиторов. В программе: Скерцо каприччиозо для оркестра А.Дворжака, Второй фортепианный концерт Б.Бартока (солист – Джереми Денк), Сюита из оперы “Приключения лисички-плутовки” и симфоническая рапсодия “Тарас Бульба” Л.Яначека. Дирижер – сэр Марк Элдер.
Джереми Денк учился в консерватории Оберлин, в классах Георга Себека в Индианском университете и Герберта Стессина в Джульярдской школе. Выступает с лучшими американскими камерными и симфоническими оркестрами.
10 марта в 7.00 pm на втором этаже Симфонического центра (Grainger Ballroom) состоится тридцатиминутная беседа с музыковедом Стивеном Рингсом.11 марта, 7.30 pm; 13 марта, 3.00 pm. “Огонь и свобода: Яначек в жизни и музыке” – так называется очередная программа серии “Вокруг произведения” (“Beyond The Score”). Основной задачей серии являлось знакомство аудитории не только с самим сочинением, но и с интересными фактами его создания. Из программ серии мы узнавали много нового и неожиданного о композиторе и времени, в котором он жил и творил. Инициатор, создатель и автор программы – английский музыковед и композитор Джерард Макберни. Он потрясающе рассказывает о музыке и музыкантах: ярко, образно, зажигательно! Через пять минут беседы у вас возникает абсолютное ощущение, что он с детства дружил со своими героями – блистательными, порой ужасно невыносимыми, порой очень смешными, но всегда удивительно живыми людьми. На этот раз темой вечера станет жизнь и творчество замечательного чешского композитора Леоша Яначека. В первом отделении мы услышим рассказ Макберни, во втором – ЧСО под управлением сэра Марка Элдера исполнит Сюиту из оперы “Приключения лисички-плутовки” и симфоническую рапсодию “Тарас Бульба”.
К сожалению, эта программа станет заключительной в серии “Вокруг произведения”. После десяти лет успешных концертов серия закрывается, а Джерард Макберни покидает Чикаго. На прошлой неделе на одном из концертов ЧСО под управлением Г.Рождественского я встретился с Джерардом, и он любезно согласился побеседовать со мной до отъезда. Я надеюсь, у нас получится интересный разговор, с которым я вас, уважаемые читатели, познакомлю.
А теперь – несколько слов о дирижере. Сэр Марк Элдер являлся главным дирижером симфонического оркестра Рочестера и главным приглашенным дирижером Бирмингемского симфонического оркестра, но музыкальный мир знает его в первую очередь как многолетнего главного дирижера Национальной оперы Великобритании – на протяжении двадцати четырех лет (с 1979 по 1993 год) он возглавлял одну из крупнейших оперных трупп мира! С оркестром Национальной оперы дирижер объездил в буквальном смысле слова весь мир. Вот уже шестнадцать лет он руководит старейшим симфоническим оркестром Великобритании – оркестром Халле, базирующимся в Манчестере. Недавно он продлил контракт с этим оркестром до 2020 года. Элдер регулярно выступает с крупнейшими оркестрами мира и даже стал первым британским дирижером, которому было доверено руководить новой постановкой на музыкальном фестивале в Байрейте. Дирижер являлся музыкальным руководителем телевизионного фильма о жизни и творчестве Джузеппе Верди, снятого в 1994 году по заказу Би-Би-Си, а также аналогичного фильма, посвященного Гаэтано Доницетти, который он сделал для немецкого телевидения. За выдающийся вклад в развитие музыки в 1991 году Марку Элдеру была присуждена премия имени Лоренса Оливье. Марк Элдер – частый гость Чикаго. Он успешно дирижировал как оперными спектаклями в Лирик-опере, так и ЧСО.Nota bene! Билеты на все концерты Чикагского симфонического центра сезона 2015-16 годов и абонементы на концерты сезона 2016-17 годов можно приобрести на сайте www.cso.org, по телефону 312-294-3000, по почте или в кассе по адресу: 220 South Michigan Ave., Chicago, Il 60604.
Сергей Элькин
http://sergeyelkin.livejournal.com/
На фото: Лиза Де Ла Саль. Фото – Марко Боргрев/Линн Голдсмит
- Честита Баба Марта: Сложете мартеничка за здраве!
„Баба Марта бързала, мартенички вързала…“ С този традиционен поздрав всички българи посрещат 1-ви март.
Празникът на Баба Марта е символ на пролетта, който свързваме с пожелания за здраве и плодородие. Това е началото на новия цикъл в природата.
Всяка година на 1 март българите се окичват с бяло-червени мартеници. За здраве, за радост и с предчувствие за края на зимата и настъпването на пролетта. Колко е древна тази българска традиция, едва ли някой може да каже!
Според стара легенда мартеници връзвали по българските земи траките. Те задължително слагали мартеници по времето на пролетните мистерии, които символизирали края на студа и пробуждането на природата за нов живот. Самият Орфей кичел лирата си с мартеници. Според древните тя символизирала безкрая на живота и безсмъртието на човешкия дух именно в съчетанието между белия и червения конец.
Легенда от по-ново време свързва мартеницата с идването на Аспаруховите българи на Балканския полуостров. Тези легенди са не една и две. Когато прабългарите стигнали до Дунавската равнина, били омагьосани от нейната красота. Те избрали това място, за да запалят езически огън. Вярвали, че около огъня бог Тангра избира тези, които ще бъдат под неговото покровителство. Започнал празник. Събрали се много хора. Донесли плодове и зеленчуци, животни. Блеенето на агнетата и мученето на телетата се разнасяло наоколо. Жените печели хляб, а мъжете поддържали огъня и въртели на шишове големи парчета месо. Хляб и месо имало за всички. Пламъците на огъня се извисявали все по-високо и по-високо. Само ханът не бил весел. Нямал билката, която в изобилие растяла в родната му степ. По стар обичай нея трябвало да положи до жертвените дарове. Трябвало да благодари на Тангра за тази земя, както повелявал обичая на дедите му. Затова и бил опечален могъщият хан. Но изведнъж до него долетяло пъстро птиче и заговорило с човешки глас: „Не тъжи, велики хане. Аз имам бързи и силни крила. Летях с теб по целия път, за да ти помогна в трудна минута. Завържи на шийката ми бяло конче, аз ще полетя към Волга, при твоята сестра и ще предам поздрави от теб и твоята дружина.“ Ханът завързал бяло конче на шийката на чудната птичка, тя полетяла към небето и скоро се скрила от погледа му. Минало време и птичката се върнала: „Ликувай, велики хане! Развържи бялото конче и вземи стръкчето билка. Ще намериш и червено конче – поздрав от твоята сестра и роднините ти“. Ханът взел стръкчето билка и го поднесъл в дар. А белия и червения конец запазил, вярвайки, че те ще му донесат здраве и щастие. Легенди за Аспаруховите българи и мартеницата има няколко.
От по-ново време е друга приказка за Баба Марта. Живяла Марта със своите братя далеч в планината. Братята й носели едно име — Сечко. Само че единият наричали малък, а другия — голям Сечко. От високата планина те виждали и чували всичко, каквото става по земята. Усмихвала ли се Марта, погалвала и гадинки, и тревички. Стопляла простора с благата си усмивка, блестяло като златно слънцето, прелитали весело птичките. Веднъж една млада пъргава невеста подкарала овчиците си в планината, зер топло слънчице огряло, птички се обадили, та тревица стоката да попасе. „Не извеждай, булка, на паша рано е! Скоро Сечко си отиде“ — думал й свекърът. „Кърпикожусите цъфтят сега, снахо — топло й напомнил старецът. Това е цвете лъжовно, не прецъфти ли, не му вярвай, кожухчето не сваляй!“. „Е, тейко, какво ще ми стори Марта? Тя е жена и зло на жена не може да направи — казала невестата и подбрала овцете и козите нагоре към планината. Дочула Марта тези думи и тежка мъка й домъчняла. Нищо че е жена, и тя може да покори слънцето като братята си, и тя има сила бури и хали да посее, и тя знае кога слънчев благодат да прати. Какво от това, че жена й думат! Не минало много. Тъмни облаци надвиснали над планината. Ветрове забрулили безмилостно набъбналата гора, леден сняг зашибал, захванала люта зима. Сковала се земята, замлъкнали птиците, секнал ромонът на ручея. Непокорната млада овчарка така и не се върнала вече. Тя останала вкаменена заедно с овчиците си горе в планината.
Така останал обичаят да се правят мартеници, за да е радостна Баба Марта и да носи само добрини на хората.
Старите българи вярвали, че в природата съществува някаква зла сила, наричана „лошотия“, която също се събуждала през пролетта, а в народните вярвания 1 март бележи началото на пролетта. На мартениците се приписвала магическата сила да предпазва от „лошотията“ , най-вече от болести и уроки. Свалят се чак тогава, когато се види първият щъркел и се закачват на разцъфнало или зелено дръвче, или се поставят под камък. Някои от обичаите на 1 март, свързани с изгонването на злите сили, включват палене на огън и изгаряне на сметта на двора, а след това всички прескачат жаравата. Разпространен е и гадателският обичай за избиране на ден.
Обичаят за връзване на мартеница е познат не само в България, но и в Румъния, Молдова, Албания, Гърция, Македония и Сърбия. В Румъния те се връзват на ръцете на жените и малките деца, докато в Гърция – само на ръцете на децата.
Източник: Аctualno.com.
- Филмът „Досието Петров“ достъпен свободно онлайн
Филмът „Досието Петров“ може да бъде гледан свободно онлайн на адрес:
Парола: dosietoPetrovfilm
За филма:
ГОДИНА: 2015.
РЕЖИСЬОР: Георги Балабанов.
С УЧАСТИЕТО НА: Михаил Билалов, Христо Шопов, Георги Новаков, Цветана Манева, Ана Пападопулу, Радина Кърджилова, Деян Донков, Малин Кръстев, Анжела Недялкова, Валентин Ганев, Валери Йорданов, Богдан Глишев и др.
ПРOДУЦEНТ: „Камера” ООД, „Ostlicht Filmproduktion” – Германия и „ARSAM International” – Франция.
СЦEНAРИСТ: Жан-Клод Кариер и Георги Балабанов.
MУЗИКA: Марио Шнайдер и Корнелиус Ренц.
ВРЕМЕТРАЕНЕ: 92 минути.
ДЪРЖАВА: България – Германия – Франция.
ЖАНР: Криминален | Драма.
.
СЪДЪРЖАНИЕ:
„ДОСИЕТО ПЕТРОВ” е грабваща история за промените в България, която започва в края на 80-те и завършва в наши дни.
През годините на комунистическия режим Александър Петров и съпругата му Мария са част от актьорския състав на известния Народен театър.
В среда на важно представление, при строгия контрол на правителствените власти, Мария не успява да контролира поведението си по време на нервна криза и се впуска публично яростно да критикува политиката на режима. Скандалната й реч привлича вниманието на службите за държавна сигурност с фатални последици за жената. Въпреки молбите на съпруга и към приятеля Виктор Марков (Христо Шопов), виден член на национална сигурност, Мария е изпратена в психиатрична клиника. Съпругът Александър е принуден да изостави кариерата си и да напусне публичния живот. Единствената работа, която успява да намери за препитание, е в моргата.
Вече в настоящето, след падането на комунизма, Александър е отново приет в театралните среди. Когато започва да се появява отново на сцената, актьорът разкрива неподозирана тайна – открива, че е бил предаден от свой приятел и ментор – човек, на когото се възхищава. Това изненадващо разкритие се случва скоро след смъртта на този човек, когато Петров организира детайлите покрай погребението.
Нещата в държавата са се променили и тези, които са били на върха по време на комунистическия режим, сега са се преобразили в обещаващи бизнесмени. Сред тях е и самият Марков, който поддържа идеята за основаване на политическо движение, водено от лидер, който е близо до хората.
Петров, обезкуражен и без надежда за възстановяване на здравето на жена му, би могъл да бъде този лидер. Неговият приятел Марков, убеден в таланта му, му предлага да поведе новата политическа партия, за да допринесе за спасението на една държава, тръгнала в грешна посока.
* БЕЛЕЖКА: „ДОСИЕТО ПЕТРОВ” получи наградата за най-добър режисьор на изданието на Филмовия фестивал в Монреал от 2015 година.
.
Източник: Кajeteda.com
.
- Десетки хиляди българи живеят на помощи в ЕС
Само в Германия над 60 000 наши сънародници получават обезщетения за безработица
.
Десислава Колева, в. „Сега“
Снимка: abv-alternativa.bg На фона на дебата в Европа за ограничаване на социалните помощи за чужденците, десетки хиляди българи получават обезщетения за безработица и детски надбавки в страните от ЕС. Това показват данни, предоставени на „Сега“ от няколко европейски държави.
Най-голям е броят на българите, които разчитат на социалната система, в Германия. Там към януари тази година близо 32 хил. българи получават детски за общо 47 686 деца, съобщиха от германската служба, отговаряща за семейните помощи. Не е ясно колко от тези деца живеят тук – според европейския регламент родителите имат право на детски в приемащата страна, дори децата им да не живеят с тях, а в родината си. Тази година сумите в Германия бяха увеличени и за първо и второ дете се вземат по 190 евро, за трето – 196 евро, а за всяко следващо – по 221 евро.
Хиляди българи получават и обезщетения за безработица в Германия. По данни към октомври 2015 г. на тамошното Министерство на труда броят им е 63 788. От тях работоспособни са 44 690 души, а останалите имат право на социални услуги, но не могат да работят, показва справката.
10 783 български граждани са получавали обезщетения за безработица в Испания, показват данните на Министерството на труда там. Сумите са различни, защото зависят от осигуровките, както е у нас. С този брой българите се нареждат на трето място сред всички 60 страни, чиито граждани получават обезщетения за безработица. 5% от всички безработни в Испания с пари от държавата са нашенци. Румънците обаче са на първо място – почти всеки четвърти безработен с обезщетение е румънец – общо 47 500. На второ място са гражданите на Мароко – 39 500 души (19 на сто), а веднага след нас на четвърто са еквадорците с 10 300 (малко под 5 на сто). Испания е плащала обезщетение на общо 211 хил. безработни чужденци към края на 2015 г.
В Англия водят обща статистика за България и Румъния – към февруари тази година 5100 българи и румънци в трудоспособна възраст получават някакъв вид социална помощ – за безработица, самотен родител и др. През февруари 2014 г. са били 3860. Бройките изглеждат нищожни, но всъщност спрямо 2010 г. се наблюдава значително увеличение – тогава са били 1910 души. Оказва се, че българите и румънците далеч не са най-многото граждани на ЕС, които разчитат на помощи на Острова – от всички останали страни от ЕС гражданите, поискали помощи през февруари, са общо 109 хил. А данните за всички страни показват, че над 371 хил. чужденци във Великобритания разчитат на социалната й система. Те обаче са едва 7.2 на сто от всички, които получават помощи. Близо 4.759 млн. британски граждани получават помощи, показват официалните данни.
За 4 години – от 2011 до 2015 г. – общо 490 451 българи и румънци са се преселили във Великобритания и са поискали осигурителен номер, който е задължителен за работа или за получаване на помощи. Само за 2015 г. българите, дошли на Острова, са 39 хил., но това е с 6 на сто по-малко от 2014 г. Румънците обаче се увеличават значително – те са 170 хил., или със 17% повече от 2014 г. и са на първо място сред всички нации. 3.4 млн. са чужденците от 2011 г. насам, поискали такава регистрация.
Само от 2014 г. досега близо 7600 българи са поискали да получават детски в чужбина, показва справка на Агенцията за социално подпомагане у нас. Тази информация е налична, тъй като според правилата при кандидатстване за такава помощ в чужбина българите трябва да си извадят документ от нашата служба, че не вземат детски тук. Според справката сериозна група българи получават детски в Белгия – от 2014 г. досега близо 1800 българи са поискали документ от АСП, за да получават сумите там. От белгийската служба, която отпуска детските, предоставиха данни към края на 2014 г. Според тях 90 български семейства са получавали пари за 146 деца, които са живели в България. В същото време от белгийската служба посочват, че и 21 родители – белгийски граждани, са получавали детските си за 32 деца, които живеят у нас. Белгийската служба не даде информация за българчетата, които вземат детски там.
Във Финландия към края на миналата година 334 български граждани са вземали детски помощи. За всички тях финландската служба – „Кела“ – е изплатила 562 430 евро. За едно дете във Финландия се получават на месец 95.75 евро. За две деца общата сума е 105.80 евро, за три деца – 135 евро, за четири деца – 154.64 евро, а за пет и повече сумата е общо 174.27 евро на месец. Според справката на АСП 109 българи са поискали документа за детски във Финландия. 511 български граждани пък са получавали помощ за безработица във Финландия, което е струвало над 3.7 млн. евро за годината. Сумата обаче не включва обезщетенията, които се получават от финландските фондове за безработица, посочват от „Кела“.
Почти същият е броят и на българите, които получават детски в Словения – към декември 305 български граждани вземат детски за 478 деца, които живеят в Словения. От словенското министерство обясниха, че детето трябва да живее легално в страната, а детските надбавки се дават като допълнителна подкрепа за деца, чиито семейства получават под 64% от средната заплата на човек от домакинството за страната за последната година. Както и у нас, в Словения детските се отпускат за период от една година. Отделно още 189 безработни българи в Словения разчитат на помощи там.
От френското социално министерство обясниха, че не водят статистиката по страни, а делят получаващите детски на френски граждани и такива от ЕС. По последните им данни от септември миналата година 137 280 домакинства получават някакъв вид помощ за деца – например за обучение на дете с увреждане и др. Броят на тези семейства представлява 2% от всички, които ги получават, обясняват от френското ведомство. Не получихме отговор за помощите за безработица.
300 българи са поискали детски в Норвегия, сочат нашите данни от 2014 г. насам. От ресорното норвежко министерство предоставиха данни за това на колко чужденци са изплатили различни видове помощи у нас, но не и за българите в Норвегия. През 2014 г. Норвегия е платила 10 млн. крони за помощи на 107 души, живеещи у нас – норвежци и други граждани, включително българи.
320 българи са получавали и помощи в Холандия по последните им данни от края на 2014 г. Отделно Холандия е предоставяла и социални помощи на 900 души, родени у нас, на възраст между 25 и 65 г., както и на 270 души на възраст над 65 г. 60 младежи между 18 и 27 г. също са получавали такъв вид помощ. Това са родени в България хора, но не е ясно дали всички са с българско гражданство, от холандското министерство посочват, че нямат конкретни данни за български граждани.
Сънародниците ни в чужбина могат да бъдат засегнати от обсъжданите промени във Великобритания и Германия. Англия вече получи зелена светлина от ЕК да ограничава в бъдеще чужденците да се възползват от социалната й система. В Германия също започва дебат за ограничаване на детските помощи за чужденци, чиито деца не живеят с тях в Германия, а са в родината си.
.
- „Спотлайт“ взе „Оскар“ за най-добър филм
Леонардо ди Каприо получи „Оскар“ за главна мъжка роля в „Завръщането“
Наградените актьори от ляво на дясно: Марк Рейлънс, Бри Ларсън, Ленардо ди Каприо, Алисия Викандер. Снимка: ЕПА/БГНЕС „Спотлайт“ спечели изненадващо „Оскар“ за най-добър филм. Лентата преразказва разследването на вестника „Бостън Глоуб“, който през 2002 г. разкрива масово прикриване от страна на католическата църква на сексуални посегателства над деца в района град Бостън. Филмът бе отличен и в категорията „Оригинален сценарий“.
Мексиканският режисьор Алехандро Гонсалес Иняриту спечели очакван “Оскар” за “Завръщането”. Това е вторият “Оскар” за Иняриту, който миналата година взе наградата за “Бърдмен”.
Снимка: Сhernomore.bg Наградата за най-добра мъжка роля бе спечелена от Леонардо ди Каприо за участието му в „Завръщането“. „Нека не приемаме тази планета за даденост. Самият аз не приемам тази вечер за даденост“, заяви развълнуваният Ди Каприо под бурните аплодисменти на публиката. Той обяви климатичните промени за най-голяматa заплаха за човечеството и планетата и настоя за обединени усилия в борбата срещу тях.
„Завръщането“ остана само с три „Оскара“ – заедно с този за операторско майсторство.
Наградата за най-добра женска роля взе Бри Ларсън за „Стаята“.
Марк Райлънс спечели за поддържаща мъжка роля в “Моста на шпионите”. Алисия Викандер победи в същата категория за участието си в “Датчанката”. Най-добрата анимация е „Отвътре навън“.
Наградите за грим, звук, саунд миксинг, костюми, дизайн отидоха за „Mad Max: Fury Road“. Ex Machina взе наградата за визуални ефекти.
Наградата за песен отиде за Сам Смит и Джеймс Нейпиър за „Writing’s On The Wall“ от „Спектър“.
Нам-добрият чуждоезичен филм е унгарският „Синът на Саул“. 87-годишният Енио Мориконе спечели първия си „Оскар“ за „Музика“ с „Омразната осморка“, след като взе почетната награда през 2007 г. Той има 6 номинации от Академията.
Дoкументалната лента „Ейми“, посветена на певицата Ейми Уайнхаус, пък спечели статуетката за документален филм.
Водещият на церемонията Крис Рок посвети участието си на актуалния проблем в Холивуд – липсата на номинация на афроамериканци. „Добре дошли на наградите на академията, известни също и като „Изборът на белите хора“, започна той и продължи с още няколко силни лафа: „Има 71 други издания без нито един чернокож номиниран. Защо не протестирахме тогава? Защото си имахме по-сериозни проблеми, като например изнасилвания и убийства. Когато баба ти виси от дървото е трудно да се интересуваш кой е взел „Оскар“ за документален филм…“ и „Бойкотът на Джейда Пинкет Смит на Оскарите е все едно аз да бойкотирам гащите на Риана. Никой не ме е канил там“. /“Сега“/
- Богословие на личността
Старецът Георги от Жегларци (1923-2015)
Георги Тодоров, в. „Култура“
Отец Георги. Снимка: в. „Култура“ Бог избра онова, що е безумно на тоя свят, за да посрами мъдрите; Бог избра онова, що е слабо на тоя свят, за да посрами силните; Бог избра онова, що е от долен род на тоя свят и е унижено, и това, що е нищо, за да съсипе онова, що е нещо, – та никоя плът да се не похвали пред Бога.
1Кор. 1:27-29
Преди една година, на 12.2.2015, България се прости с един от своите най-почитани духовници – отец Георги от добруджанското село Жегларци.
Раздялата с покойния духовен старец, макар и тъжна за всички, не беше тягостна и трагична, а тържествена и пълна с надежда. Тя не беше окончателна раздяла, а само преображение на общението. Кончината на отец Георги се усещаше като победа на Църквата. И всеки би си пожелал такава смърт, която дума по дума осъществява онова, което свещениците безброй пъти измолват от името на всички нас в просителната ектения на всяка св. Литургия:
Християнски безболестен, непосрамен, мирен свършек на нашия живот и добър отговор пред страшния Христов съд от Господа да просим…
Точно такава беше кончината на отец Георги и, разпознавайки я като такава, всички съучастваха в неговата победа над смъртта. Защото истинската мисия на Църквата се състои именно в това: да подготви нас, смъртниците, за победоносна смърт в Христа.
Тоз, който умре в Христа, той умира победоносно – като зърното в земята. Църквата не отрича смъртта и не вярва в тщеславното мнимо „безсмъртие“ на земните песнопевци. Тя вярва в действителната победа над смъртта след смъртта, в действителния живот след смъртта – вечния живот в Царството. С Богом.
Но жегларският старец получи и своето земно признание. Имало ли е някога такова погребение на селски свещеник в България? В мразовития февруарски ден тук бяха дошли стотици миряни от цялата страна и петдесетина (!) свещеници начело с владиката. Бяха дошли от Добрич, Силистра и Русе, от Варна и Бургас, от София и чак от Страсбург. Храмът беше препълнен – при входа му се тълпяха тези, които не могат да влязат. И когато започна богослужението, всяка дума от свещеническото опело прозвуча, сякаш беше написана нарочно лично за отец Георги:
Както на земята го бе поставил за служител на Църквата, така и пред небесния Твой жертвеник го постави, Господи. И понеже си го украсил със свещеническо достойнство между духовните човеци, приеми го неосъден и в ангелската слава. Ти Самият си прославил на земята живота му, Сам Ти и след края на неговия живот го всели сред Твоите праведници, причисли духа му към всички ония, които от века са Ти благоугодили!
В своето слово Доростолският митрополит Амвросий каза: Отец Георги създаде своеобразна Жегларска школа, която даде на Българската православна църква много свещенослужители… Може ли подобна оценка да бъде изречена за който и да е български митрополит, екзарх или патриарх през новите времена?
Но каква школа в това най-затънтено на света турско село, където има само кал, тор и скука? Та тук не е имало нито история, нито църква, нито изкуство, нито дори една красива къща, а всичко е невзрачно, очукано и посредствено. Няма я планината, която „ражда хора“. Няма го морето – големият прозорец към цивилизацията. Тук всичко е никакво. Каква „Жегларска школа“?
Всъщност, „Жегларската школа“ – това е една личност: отец Георги. И най-великото дело на неговия живот беше тъкмо тази личност. Всеки човек е творец-художник и вае цял живот една единствена свръхтворба – себе си. Човекът е създаден по Божи образ и подобие. Образът остава непроменяем вътре в нас, но е затрупан с налепите и наносите на греха, които ни обезобразяват и отнемат подобието. Себеизвайването се състои в отстраняването на тези наноси, изкъртването на греховността – докато отново се уподобим (доколкото можем по човешки) на Първообраза. Затова същността на човека е не толкова в това, което е направил (извън себе си), а в това, което е направил със себе си, т. е. това, което е.
Отец Георги непрестанно и навсякъде проповядваше: за Бога. Но всички негови доказателства за съществуването на Бога се съдържаха не в неговата логика, а в личността му. Самият той беше най-убедителното доказателство за съществуването на Бога и самата негова личност беше съдържанието на проповедта. При това – без никакво скромничене и без никаква гордост. Основната тема на проповедите му беше неговият собствен живот, неговият личен духовен житейски опит, т. е. неговият личен живот в Христа.
Затова, ако неговите проповеди се запишат и издадат в книга, те ще изсъхнат като цветя в хербарий. Поставени между листите хартия, те ще загубят не само цвят и мирис, но и самия си живец. Защото не могат да бъдат отделени от личността.
А личността не може да бъде отделена от своето време. Силният вятър угася слабите свещи, но разгаря силния огън. Бурният вятър на комунизма угаси слабите свещеници, но разгоря пламенния отец Георги. Ние все се оплакваме от комунизма как той ни е попречил да се развием духовно, как ни е пропилял най-хубавите години… А на въпроса кога е бил най-щастлив в целия си живот, отец Георги на смъртния си одър отсече: при голямото гонение срещу Църквата.
И наистина. Тъкмо вследствие от това гонение обикновеният жегларски селянин се преобразява в духовник и влиза в своето истинско призвание.
Ето как става това чудно преображение. В началото на 60-те години в района, където с пот на чело копае земята, чука камък и добива пясък Георги Пейчев, започват тежки гонения срещу Църквата. Подложени на натиск, мнозина свещеници един по един хвърлят расото – и то все образовани, обаятелни, добри проповедници. Хвърля расото отец Стефан в Генерал Тошево. Хвърля расото отец Иван в близкия град Тервел („беше образован, учен човек, богослов, да ти е драго да го слушаш!“). Хвърля расото отец Петър в съседното село Орляк, където се черкували християните от Жегларци („колко му се молих да не се отказва!“). В енорията на Георги не остава никой, който да извършва богослужението…
И тогава неговата вяра се разгаря и той решава: аз ще стана свещеник!
Няколко години по-рано, през 1954 г., той имал подобни намерения и се опитал да постъпи в Семинарията, ала не го приели, защото няма нужното образование. Действително, когато през 1940 г. родителите му се преселват от румънска Добруджа в днешното Жегларци (до 1942 г. Омурфакъ), той не е имал завършено образование, а и не са взели никакви документи. Така че, поради невъзможност, се отказал да става свещеник…
Но в 1962 г. няма кой друг! Затова, по съвета на адвокат и под фиктивен предлог („за да постъпи на работа в пътно управление“), недоученият жегларски селянин завежда дело в съда, за да му се признае „образованието от Румъния“. И става едно обикновено чудо. Съдията по делото се оказва негов земляк, също преселник от румънска Добруджа; приема устните сведения от „двама свидетели“, задава му лесни въпроси и отсъжда: да му се признае „румънското образование“. Така на 39-годишна възраст Георги Пейчев се записва в тригодишния паралелен курс в Духовната семинария на гара Черепиш. Докато учи там, жена му гледа петте деца, а той през летните ваканции я снабдява с дърва за зимата, с жито за хляб, вади пясък на кариерата, за да изкара пари… На третата му година в Семинарията там постъпва и първородният му син Стоян, който също впоследствие става свещеник. По-късно и другите му двама сина ще станат свещеници. А също и четиримата сина на брат му Иван. А също и четиримата сина на другия му брат Атанас. Семинарията завършват и още шест момчета от Жегларци. Така, под егидата на отец Георги – насред комунизма (когато „религията беше забранена“) – се създава „Жегларската школа“…
След завършването на семинарския курс през юни 1965 г. отец Георги се връща в Жегларци и започва своето полувековно свещеническо служение. Но селото е било турско и нямало църква. Затова още през юли той превръща в църква бащината си къща – преустроена и осветена като храм „Св. св. Кирил и Методий“: една съвсем невзрачна, нищо и никаква селска къщица, която обаче става дом на Царя на царете. Всемогъщата Партия се опитва всячески да му попречи, да го тормози, да го сплаши, но той невъзмутимо, благо и непоколебимо отстоява своите конституционни права – и, в крайна сметка, „всесилната“ партия-държава отстъпва. Излиза, че „всесилието“ на БКП се е основавало на силата, която ние сме й придавали. А ние сме й придавали нашата сила поради убедеността ни в нейното „всесилие“ – т. е. поради нашето малодушие. И така сме допринесли за утопията, в която са хлътнали атеистите, които, също като всички нас, са неосъществени светци…
И още нещо. Отец Георги е житейски независим. Вади си хляба с двете си ръце. Вади пясък от пясъчната кариера. Чука камък. Копае земята… Тази земя, този пясък и този камък го правят непоклатим. Той е истински пролетарий-труженик и това пролетарство е неговата непробиваема крепост срещу комунистическатаноменклатура. Той е единственият истински посред тях – партийните другари, които го тормозят. А всъщност, те живеят на неговия гръб. Те са експлоататорите. Затова нямат какво да отговорят, когато стои пред тях с овехтялото расо и с мазолести ръце, и им казва: „Нали сте за пролетариата! Нали сте за бедните!“.
Когато виждат неговата непоколебимост, властите решават да действат другояче. Натискат русенския владика да предложи на жегларския свещеник „повишение“. Да се премести от затънтеното село в Русе – в някоя хубава градска енория, за да се даде вид пред властта и пред обществото, че са „взети мерки“, а може би и за да го направят по-зависим. Но отецът категорично отказва. Владиката му обяснява, че целта е само да се направи някакъв символичен жест за пред властите – само и само да стане на „тяхната“. Отец Георги отговаря: точно това не трябва да става! Не трябва да става на „тяхната“!
Владиката е притеснен. Знае, че това упорство може да доведе до тежки последици за жегларския свещеник. Увещава го да бъде по-отстъпчив спрямо властта. Съветва го: „Помисли си, имаш шест деца!“.
На което старецът Георги отговаря евангелски: „Владико, те не са мои!“
Това вече е урок по богословие. Владиката няма какво да отвърне. А отец Георги завършва този разказ-проповед с тихите думи: „дадох му кураж…“
Когато четем за великите гръцки, руски, румънски или сръбски духовни старци на ХХ век, все се питаме: а имаме ли и български старци? Беше ли старец отец Георги?
Да. Отец Георги беше старец. Защото беше воин. Защото беше цялостен, направен от едно вещество – вярата. Защото живееше своята вяра – от сутрин до вечер и от детство до смърт. Защото беше човек, пред когото можеш изцяло да откриеш сърцето си и на когото изцяло да повериш живота си.
–
Можем ли всички ние да бъдем като отец Георги – да пробием какавидата на посредствеността, да разперим криле и да се осъществим в пълнота? Можем. Да, вярата е дар. Силата на характера е дар. Но онзи кураж, който жегларският старец е давал на владиката, той го дарява и на нас – чрез своя пример.
Неговият пример обаче е и едно сурово разобличение за всички нас, на които така ни пречат всички обстоятелства. Така ни пречат и турското иго, и комунизмът, така ни пречат Балканите и България, така ни пречи, че нямаме аристокрация и родословие, че нямаме Рим и Флоренция, че нямаме „Ренесанс“ и „титани“, че сме маргинални и затънтени. Е добре – на него нищо от това не му пречеше, а го въздигаше. Той беше свръх маргинален в най-затънтеното турско село, а не искаше да мърда от него. Беше полуобразован пролетарий, а посрами празнословието на професорите и развалата на аристократите. Не беше виждал през плет Рим и Флоренция, а в сравнение с него „титаните“ на „Ренесанса“ са като натруфени куртизанки…
Старецът Георги е и едно светло упование за нас – една продължаваща „Жегларска школа“, в която всички сме призвани за негови ученици. Неговото житие е съкровищница, от която тепърва ще има да добиваме скъпоценности. Неговата личност е сама по себе си и проповед, и притча, и богословие. И богословието, на което тя ни учи, е, че всички сме Негови („Негови сме, Негови сме!“ – така завършваха проповедите му), че всички сме родени за святост и че цял живот сме на крачка от светостта. Че царството небесно е затрупано вътре в нас самите („Чудо! Чудо неизказано!“). Че подвигът е навсякъде, а пъпът на света е там, където е подвигът. И че всички времена и всички обстоятелства, добри и зли, винаги спомагат за осъществяването на истинската личност.
.
- Българчета от Пловдив и Лондон мерят знания във виртуален двубой
Репортаж на Иванка Петкова, Радио Пловдив
Снимка: БНР За първи път в България в детския отдел на Народна библиотека „Иван Вазов“ в Пловдив ще се проведе виртуален двубой между ученици. В събитието, което ще се проведе на 1 март вечерта, ще участват 24 третокласници от СОУ „Димитър Матевски“ и още толкова техни връстници от българското училище „Розова долина“ в Лондон.
Двубоят ще се проведе с помощта на безплатната уеб образователна платформа „Kahoot“, внедрена от проф. Пламен Милтенов, преподавател в университета в Сейнт Клауд, щата Минесота.
Виртуалният турнир е решаване на тест с 21 въпроси за българската история и за мартеницата, обясни базовият учител Невена Петрова, която ще ръководи процеса от Пловдив. Децата от Лондон нямат езикова бариера, защото или са родени в Обединеното кралство, или са емигрирали от България.
Всички ученици едновременно, чрез своите мобилни устройства (лаптопи, таблети, айпади или смартфони) ще решават виртуално теста. Той има състезателен характер, а който успее бързо и вярно да реши тестовите задачи, ще получи награда от пловдивско издателство, обясни учителката.
Целта на този виртуален двубой е да покажем, че технологиите и книгите не си противоречат, и да стимулираме повече деца и родители да посещават библиотеката, да четат и учат, каза Васка Тонова, ръководител на детския отдел в библиотека „Иван Вазов“.
Учителката Невена Петрова от СОУ „Д. Матевски“ показва как ще работи платформата за виртуалния двубой. Снимка: БНР
Аудиозапис на репортажа на Иванка Петкова може да се чуе в сайта на БНР тук.
.
- Патриарх Кирил и папа Франциск, общата декларация от Хавана
Текстът на общата декларация на патриарх Кирил и папа Франциск, с която те излязоха след срещата си в столицата на Куба Хавана преди по-малко от две седмици
Снимка: БГНЕС „Благодатта на нашия Господ Иисус Христос, и любовта на Бога Отца, и общението на Светия Дух да бъде с всички вас“ (2 Кор. 13:13).
1. По волята на Бога и Отца, от Когото идва всеки дар, в името на нашия Господ Иисус Христос, при действието на Утешителя Свети Дух, ние, Франциск, папа Римски, и Кирил, Патриарх Московски и на цяла Русия, се срещнахме днес в Хавана. Въздаваме благодарност на славения в Троица Бог за тази първа в историята среща.
С радост се срещнахме като братя по християнска вяра, видели се да „говорят уста с уста“ (2 Йоан 12), от сърце на сърце, и да обсъдим взаимоотношенията между Църквите, насъщните проблеми на нашите паства и перспективата на развитие на човешката цивилизация.
2. Нашата братска среща се състоя в Куба, на кръстопътя между Севера и Юга, Запада и Изтока. От този остров, символ на надеждата на „Новия свят“ и на драматичните събития в историята на XX век, ние отправяме своето слово към всички народи на Латинска Америка и другите континенти.
Радваме се, че днес тук динамично се развива християнската вяра. Мощният религиозен потенциал на Латинска Америка, нейните многовековни християнски традиции, реализирани в жизнения опит на милиони хора, е залог за голямото бъдеще на този регион.
3. Срещнали се далеч от старите спорове на „Стария свят“, ние с особена сила усещаме необходимостта от общи трудове на католиците и православните, призвани с кротост и благоговение да дадат отговор на света за своята надежда (1 Пет. 3:15).
4. Благодарим на Бога за даровете, които получихме чрез явяването в света на Неговия Единороден Син. Споделяме общото духовно Предание на първото хилядолетие на християнството. Свидетели на това Предание са Пресветата Божия Майка, Дева Мария, и светците, които почитаме. Сред тях са безбройните мъченици, проявили вярност към Христос и станали „семе на християнството“.
5. Въпреки нашето общо Предание от първите десет века, католиците и православните в продължение на почти хиляда години са лишени от общение в Евхаристията. Разделени сме от раните, нанесени от конфликтите от далечното и близко минало, разделени сме и от наследените от нашите предшественици различия в разбирането и изяснението на нашата вяра в Бога, един в Три Лица – Отец, Син и Дух Свети. Скърбим за загубата на единството, случило се поради човешката слабост и греховност, въпреки Първосвещеническата молитва на Христос Спасителя: „Да бъдат всички едно, както Ти, Отче, Си в Мен и Аз в Теб, така и те да бъдат в Нас едно“ (Йоан 17:21)
6. Осъзнавайки многобройните пречки, които ни предстои да преодолеем, ние се надяваме, че нашата среща ще допринесе в делото за постигане на богозаповяданото ни единство, за което се молил Христос. Нека нашата среща вдъхнови християните от целия свят с нова ревност да призовават Господа, да се молят за пълното единство на всички Негови ученици. Нека тя стане знак за упование на всички хора с добра воля в света, който очаква от нас не само думи, но и дела.
7. Решени да направим всичко необходимо, за да преодолеем исторически наследените от нас разногласия, ние искаме да обединим своите усилия за свидетелството на Христовото Евангелие и общото наследство на Църквата от първото хилядолетие, като отговаряме заедно на предизвикателствата на съвременния свят. Православните и католиците трябва да се научат да носят заедно свидетелството на истината в онези области, в които това е възможно и необходимо. Човешката цивилизация навлезе в период на епохални промени. Християнската съвест и пастирската отговорност не ни позволяват да останем безучастни към предизвикателствата, изискващи съвместен отговор.
8. Нашият поглед е устремен преди всичко към онези региони в света, където християните са подложени на гонения. В много страни в Близкия Изток и Северна Африка нашите братя и сестри в Христос са изтребвани с цели семейства, села и градове. Техните храмове са подложени на варварско разрушение и разграбване, светините – на осквернение, паметниците – на унищожение. В Сирия, Ирак и другите страни на Близкия Изток с болка наблюдаваме масовото напускане на християните на земите, където е започнало разпространяването на нашата вяра и където те са живели още от апостолски времена заедно с другите религиозни общини.
9. Призоваваме международната общност към незабавни действия за предотвратяване на по-нататъшното изтласкване на християните от Близкия Изток. Издигаме глас в защита на преследваните християни, съпреживяваме и страданията на привържениците на други религиозни традиции, станали жертви на гражданската война, хаоса и терористичното насилие.
10. В Сирия и Ирак това насилие отне хиляди човешки живота, оставяйки без покрив и средства за съществуване милиони хора. Призоваваме световната общност да се сплоти, за да сложи край на насилието и тероризма и едновременно с това чрез диалог да съдейства за по-скорошното постигане на граждански мир. Необходима е широкомащабна хуманитарна помощ за страдащия народ и за многобройните бежанци в съседните страни.
Молим тези, които могат да повлияят на съдбата на всички похитени, в това число и на митрополитите на Алепо Павел и Йоан Ибрахим, похитени през април 2013 г., да направят всичко необходимо за тяхното скорошно освобождаване.
11. Въздигаме молитви към Христос, Спасителя на света, за да се установи в земята на Близкия Изток мир, който е „дело на правдата“ (Ис. 32:17), за укрепване на братското съвместно съществуване между живеещите там различни народи, Църкви и религии, за връщането на бежанците в домовете им, за изцеляването на ранените, за упокой на душите на невинно загиналите.
Обръщаме се към всички страни, които могат да се окажат въвлечени в конфликти, с горещ призив да проявят добра воля и да седнат на масата за преговори. В същото време е необходимо международната общност да положи всички възможни усилия, за да сложи край на тероризма с помощта на общи, съвместни, координирани действия. Призоваваме всички страни, въвлечени в борбата с тероризма, към отговорни, премерени действия. Призоваваме всички християни и всички вярващи в Бога към усилена молитва към Твореца и Промислителя на Света, за да съхрани Той Своето творение от разрухата и да не допусне нова световна война. За да бъде светът стабилен и надежден, са необходими особени усилия, насочени към възвръщането към общите, обединяващи ни ценности, основани на Евангелието на нашия Господ Иисус Христос.
12. Прекланяме се пред мъжеството на тези, които с цената на собствения си живот свидетелстват за истината на Евангелието, предпочитайки смъртта пред отричането от Христос. Вярваме, че мъчениците на нашето време, произлизащи от различни Църкви, но обединени от общо страдание, са залог за единството на християните. Към вас, страдащите за Христос, насочва своето слово апостолът: „Възлюбени! … като участвате в Христовите страдания, радвайте се, за да се възрадвате и възтържествувате и при явяването на Неговата слава“ (1 Пет. 4:12-13)
13. В това тревожно време е нужен междурелигиозен диалог. Различията в разбирането на религиозните истини не бива да възпрепятства хората от различни вери да живеят в мир и съгласие. В днешните условия религиозните водачи носят особена отговорност за възпитанието на своето паство в дух на уважение към убежденията на тези, които принадлежат на други религиозни традиции. Абсолютно неприемливи са опитите да се оправдаят престъпни действия с религиозни лозунги. Никакво престъпление не може да бъде извършено в името на Бога, „защото Бог не е Бог на безредие, но на мир“ (1 Кор. 14:33).
14. Свидетелствайки за високата ценност на религиозната свобода, въздаваме благодарност на Бога за безпрецедентното възраждане на християнската вяра, което се случва днес в Русия и в много страни от Източна Европа, където десетилетия господстваха атеистични режими. Днес оковите на войнстващото безбожие за счупени и на много места християните могат свободно да изповядват своята вяра. За четвърт век тук се издигнаха десетки хиляди нови храмове, открити бяха стотици манастири и богословски учебни заведения. Християнските общини развиват мащабна благотворителна и социална дейност, оказвайки разнообразна помощ на нуждаещите се. Православните и католиците нерядко се трудят рамо до рамо. Те отстояват общите духовни основи на човешкото общество, свидетелствайки за евангелските ценности.
15. В същото време, ние сме обезпокоени от ситуацията, която се образува сега в много страни, където християните все по-често се сблъскват с ограничения на религиозната свобода и правото си да свидетелстват за своите убеждения, да живеят в съответствие с тях. В частност, виждаме, че превръщането на някои страни в секуларни общества, чужди на всяка мисъл за Бога и Неговата правда, води със себе си сериозна опасност за религиозната свобода. Обезпокоени сме от днешните ограничения на правата на християните, да не говорим за тяхната дискриминация, когато определени политически сили, ръководени от идеологията на секуларизма, много често стават агресивни, опитват се да ги изтласкат в периферията на обществения живот.
16. Процесът на европейската интеграция, започнал след столетия на кървави конфликти, бе възприет от мнозина с надежда като залог за мир и безопасност. В същото време предупреждаваме срещу такава интеграция, която не уважава религиозната идентичност. Бидейки открити към приноса на други религии в нашата цивилизация, ние сме убедени, че Европа се нуждае от вярност към своите християнски корени. Призоваваме християните от Западна и Източна Европа да се обединят за съвместно свидетелство за Христос и Евангелието, за да запази Европа своята душа, формирана през двехилядолетната християнска традиция.
17. Погледът ни е обърнат към хората, намиращи се в тежко положение, живеещи в условията на крайна нужда и бедност във време, когато материалните богатства на човечеството нарастват. Не можем да оставаме безразлични към съдбата на милиони мигранти и бежанци, чукащи на вратите на богатите страни. Неудържимото потребление, характерно за някои от най-развитите държави, стремително изтощава ресурсите на нашата планета. Нарастващото неравенство в разпределението на земните блага увеличава чувството за несправедливост, насаждано от системата на международните отношения.
18. Християнските Църкви са призовани да отстояват исканията за справедливост, уважение към традициите на народите и активната солидарност с всички страдащи. Ние, християните, не бива да забравяме, че Бог „избра онова, що е безумно на тоя свят, за да посрами мъдрите; Бог избра онова, що е слабо на тоя свят, за да посрами силните. Бог избра онова, що е от долен род на тоя свят и е унижено, и това, що е нищо, за да съсипе онова, що е нещо, та никоя плът да се не похвали пред Бога.“ (1 Кор. 1:27-29)
19. Семейството е естествен център на живота на човека и обществото. Ние сме обезпокоени от кризата на семейството в много страни. Православните и католиците, споделяйки едни и същи представи за семейството, се призвани да свидетелстваме за семейството като път към святост, разкриващ верността на съпрузите един към друг, готовността им за раждане и възпитание на децата, солидарност между поколенията и уважение към немощните.
20. Семейството е основано на брака като акт на свободната и вярна любов между мъжа и жената. Любовта скрепява техния съюз, учи ги да приемат другия като дар. Бракът е училище за любов и вярност. Съжаляваме, че други форми на съжителство днес са изравняват с този съюз, а осветените от библейската традиция бащинство и майчинство като особено призвание на мъжа и жената в брака биват изтласкани от общественото съзнание.
21. Призоваваме всеки към уважение на неотменимото право на живот. Милиони деца се лишават от самата възможност да се появят на света. Гласът на кръвта на неродените деца вика към Бога. (Бит. 4:10).
Разпространението на т.нар. евтаназия води до това, че престарели и болни хора започват да чувстват себе си като непосилно бреме за своите близки и за обществото като цяло.
Изразяваме своята загриженост от все по-голямата употреба на биомедицински репродуктивни технологии, защото манипулацията на човешкия живот е покушение срещу основите на битието на човека, сътворен по Божи образ. Считаме за свой дълг да напомним за непреходността на християнските нравствени принципи, основани на уважението към достойнството на човека, който е призован към живот, според замисъла на своя Творец.
22. Днес искаме да се обърнем със специални думи към християнската младеж. Вие, млади хора, не трябва да заравяте таланта си в земята (Мат. 25:25), но следва да употребявате даруваните ви от Бога способности за утвърждаване в света на Христовата истина, за въплъщаване в живота на евангелските заповеди за любов към Бога и ближния. Не се страхувайте да вървите срещу течението, отстоявайки Божията истина, с която далеч не винаги се съобразяват съвременните секуларни стандарти.
23. Бог ви обича и от всеки един от вас очаква, че ще бъдете Негови ученици и апостоли. Станете светлина на света, за другите, като видят вашите добри дела, да прославят вашия Небесен Отец (Мат. 5:14-16). Възпитавайте децата си в християнската вяра, предавайте им скъпоценния бисер на вярата (Мат. 13:46), който получихте от вашите родители и предци. Не забравяйте, че „сте скъпо купени“ (1 Кор. 6:20), с цената на кръстната смърт на Богочовека Иисус Христос.
24. Православните и католиците са обединени не само от общото Предание на Църквата през първото хилядолетие, но и от мисията за проповед на Евангелието Христово в съвременния свят. Тази миссия предполага взаимно уважение на членовете на християнските общини, изключва всички форми на прозелитизъм.
Ние не сме съперници, а братя: от това разбиране трябва да изхождат всички наши действия един към друг и към външния свят. Призоваваме католиците и православните от всички страни да се учат да живеят заедно в мир, любов и единомислие помежду си (Рим. 15:5). Недопустимо е да се използват нередни средства за принуждаване на вярващите да преминат от една Църква в друга, пренебрегвайки тяхната религиозна свобода и техните собствени традиции. Призовани сме да въплъщаваме в живота завета на апостол Павел и „да благовестим не там, където вече е известно Христовото име, за да не градим на чужди основи“ (Рим. 15:20).
25. Надяваме се, че нашата среща ще допринесе за помирението там, където съществуват спорове между гръко-католиците и православните. Днес е очевидно, че методът на „униатството“ от предишните векове, предполагащ привеждането на една община в единство с друга по пътя на откъсването й от своята Църква, не е път към възстановяване на единството. В същото време, църковните общини, които са се появили в резултат на исторически обстоятелства, имат право да съществуват и да предприемат всичко необходимо, за да удовлетворят духовните нужди на своите вярващи, стремейки се към мир със съседите. Православните и гръко-католиците се нуждаят от помирение и намиране на взаимно приемливи форми на съвместно съществуване.
26. Скърбим за конфликта в Украйна, отнел вече живота на множество хора, причинил безбройни страдания на мирните жители, въвел обществото в дълбока икономическа и хуманитарна криза. Призоваваме всички страни в конфликта към благоразумие, обществена солидарност и миротворческа дейност. Призоваваме нашите Църкви в Украйна да се трудят за постигането на обществено съгласие, да се въздържат от участие в противоборства и да не подкрепят по-нататъшното развитие на конфликта.
27. Изразяваме надежда, че разколът сред православните вярващи в Украйна ще бъде преодолян въз основа на съществуващите канонични норми, че всички православни християни в Украйна ще живеят в мир и съгласие, а католическите общини в страната ще способстват за това, нашето християнско братство да бъде още по-очевидно.
28. В съвременния многолик свят, който в същото време е обединен от обща съдба, католиците и православните са призовани да си сътрудничат братски за проповядването на Евангелието на спасението, за общо свидетелство за нравственото достойнство и истинска човешка свобода, „за да повярва светът“ (Иоан. 17:21). Този мир, в който бързо се подриват духовните устои на човешкото битие, очаква от нас силно християнско свидетелство във всички области на личния и обществен живот. От това дали ще успеем в тази преломна епоха заедно да носим свидетелството на Духа на истината, в много отношения зависи бъдещето на човечеството.
29. Нека Богочовекът Иисус Христос, нашият Господ и Спасител, да ни помогне в безстрашното възвестяване на правдата Божия и спасяващата Блага вест, духовно да ни укрепи със Своето нелъжовно обещание: „Не се бой, малко стадо! Защото вашият Отец благоволи да ви даде Царството“ (Лука 12:32).
Христос е източникът на радост и надежда. Вярата в Него преобразява живота на човека, изпълва го със смисъл. В това от собствен опит са се убедили всички, за които можем да кажем с думите на апостол Петър: „вие именно, които някога бяхте не народ, а сега сте народ Божий; които бяхте непомилувани, а сега сте помилувани“ (1 Пет. 2:10).
30. Изпълнени с благодарност за дара на взаимното разбиране, проявено при нашата среща, ние се обръщаме с надежда към Пресветата Божия Майка, възнасяйки към Нея думите на древната молитва: „Към твоята милост прибягваме, Богородице Дево“. Нега Всеблагословената Дева Мария със своето застъпничество да укрепи братството на всички, които Я почитат, за да могат те в определеното от Бога време да бъдат събрани в мир и единомислие в един народ Божи за прослава името на Единосъщната и Неразделна Троица!
.
Патриарх Московски и на цяла Русия Кирил
Епископ Римски, Папа на Католическата църква Франциск
Източник: КРОСС
.
- Балет на световно ниво в българско село
Лятна академия за малки балерини създаде примата на българския танц Диляна Никифорова
Марина Русева, Kmeta.bg
Балетна академия в забравено българско село. Възможно е, особено, когато с тази задача се е заел артист от световна величина. Примабалерината на Софийската опера и балет Диляна Никифорова обучава бъдещите звезди на изящното изкуство вече пет години и с усмивка приема все повече и повече български деца, решили да се посветят на балета.
Само детските спомени на Диляна Никифорова я свързват със село Марян, сгушено до град Елена. Понякога носталгията по детството и обещанията за спокойствие и тишина връщат Диляна към родния край на баща ѝ. Изненадващо през 2011 година неин приятел ѝ подхвърля като на шега идеята да направи балетна академия в селото. Предложението идва от колегите и приятели на Диляна Капка и Гриша Роглеви от Детска балетна школа „Капка“ в Бургас, които след това ѝ помагат да осъществи плана. През целия път до осъществяването на мечтата се намират хора, които да помагат на балерината в задачата ѝ.
Децата от бургаската школа се записват с желание на новосформираната лятна академия в селото, а Диляна получава от там костюми и ценни напътствия как да подготви бъдещите си ученици. Така авантюристичната идея става реалност и през август 2011 година се организира първият детски балетен лагер в село Марян. Читалището на селото става балетна зала, а балатум от реклама, заснета в Софийската опера и балет, се превръща в подходяща настилка за малките балерини.
Бунгалата в съседното село Долни Марян се превръщат в подходяща база за детския лагер. В академията се събират деца както от близките градове Елена и Велико Търново, така и от утвърдени балетни училища като това в Бургас. Постепенно академията придобива популярност и посреща все повече деца от цялата страна. Изненада за Диляна било присъствието и на деца от САЩ и Италия. Самата балерина е учудена от големия интерес към академията, тъй като за реклама не е даден нито лев.
Голяма част от децата посещават балетни школи и училища през цялата година в родните си градове, но има и съвсем начинаещи, които най-често са най-малките. Част от децата посещават летния лагер вече пет години и го очакват с нетърпение цяла зима. Школата събира максимум 50 деца, но желаещите често надвишават тази бройка. По време на лагера те репетират цял ден, разделени на три групи. Примабалерината Диляна е възхитена от дисциплината и отговорността, с която учениците подхождат към репетициите.
Първият спектакъл се организира в селото и се превръща в най-голямата културна атракция за малко населено място като Марян. Диляна се шегува, че имало опасност читалището да падне от тежестта на всички хора, които желаят да видят малките балерини. Спектаклите в селото са със свободен вход, защото целта на примабалерината не е да печели, а да запали все повече деца по изкуството. Следват представления във все по-големи градове. След Елена, балерините стъпват и на търновска сцена, за което подкрепа Диляна получава от общината в старата столица.
Общинската управа в Елена оказва голяма подкрепа на Диляна и помага в поставянето на балетните спектакли на сцената на градското читалище. В гала концертите, които Диляна организира за своите възпитаници, участие вземат и звездите на Националния балет Дарина Бедева, Марта Петкова, Трифон Митев, Никола Хаджитанев, Радул Роглев и млади таланти от балетни школи в цялата страна.
Това лято малкото предбалканско село ще се превърне за шести пореден път в център на балетното изкуство и ще събере вдъхновени малки балерини, тръгнали по стъпките на Диляна Никифорова към най-големите световни сцени.
.
- 10 добри причини за парична реформа
Mark Joob, Positivemoney.org
Как настоящата парична система влияе върху икономиката и обществото и защо не оправдава очакванията? Ще обобщим проблемните аспекти на сегашната ни парична система в десет точки. Всяка една от тези точки представлява добра причина за провеждането на парична реформа.
1. Парите се създават като дълг.
Днес парите са продукт на създаването на дълг, когато търговските банки заемат от централни банки и правителства, когато производителите или потребителите заемат от търговските банки. По този начин, снабдяването на икономиката с пари може да се поддържа само, ако частните или публичните икономически участници са изпаднали в задлъжнялост. Икономическият растеж изисква пропорционално увеличение на паричното предлагане с цел да се избегне дефлация, която би парализирала бизнеса, обаче количественото увеличаване на парите включва и едновременно увеличаване на дълга. По този начин, икономическите субекти могат да се окажат в опасно положение на прекомерна задлъжнялост и несъстоятелност. Не е необходимо да се споменава, че прекомерната задлъжнялост води до сериозни проблеми за обществото и гражданите в лицето на една истинска дългова криза. Всичко започна като дългова криза на частните собственици в САЩ, като след това вече се трансформира в дългова криза на търговски банки и застрахователни компании, преди да бъде погълната от национални хазни и така се превърна в криза с държавния дълг. Намаляването на националните разходи (остерити), изискващо изплащането на държавния дълг, често води до социално напрежение и това е крайно несправедливо, защото представлява бреме за гражданите, които не печелят в еднаква степен от създаването на тази задлъжнялост.
2. Паричното предлагане се намира под частен контрол.
Само малка част от парите, циркулиращи в публичното пространство, е създадена от централните банки. Централните банки издават банкноти и монети, които в повечето държави представляват само от 3% до 15% от паричното предлагане. Останалото се създава от търговските банки в електронна форма, като пари по сметка, когато се предоставят кредити на клиенти или се закупуват ценни книжа и стоки. В действителност, всички пари, независимо дали са в брой или по сметка, се въвеждат в обръщение от търговските банки. И така, търговските банки де факто контролират паричното предлагане. Преди всичко търговските банки носят кредитния риск за заемите, които отпускат, което трябва да ги стимулира внимателно да проучват кредитоспособността на своите клиенти. Въпреки това, търговските банки решават на кои клиенти се отпускат заеми и кои инвестиции се осъществяват, в съответствие с техния интерес за повишаване на собствените си печалби. Дали една инвестиция е социално желателна или не, това не е решаващият критерий за търговските банки. По този начин, инвестициите, които обслужват общото благо, обаче не са достатъчно печеливши, не се подкрепят от банковата система и трябва да бъдат финансирани от държавните разходи, които зависят от данъчните приходи и създаването на публичен дълг. Вместо да финансират дългосрочни инвестиции в интерес на обществото като цяло, търговските банки с тяхната кредитната дейност подкрепят краткосрочни финансови спекулации, като по този начин през последните две десетилетия са създали гигантско световно „казино“ извън всякакъв обществен контрол.
3. Банковите депозити не са сигурни.
Банковите депозити се отнасят до парите по сметка, които за разлика от парите в брой не представляват законно платежно средство, въпреки че се борави с тях, като че ли са такова. Парите по сметка са един заместител на парите, само едно обещание от страна на банката да изплати съответната сума пари в законно платежно средство при поискване от страна на клиента. В настоящата частично резервирана банкова система, обикновено само една много малка част от парите по сметките е подкрепена от законни платежни средства. Само няколко процента от банковите депозити са в парични средства и резерви в централната банка. Поради тази причина, банките са зависими от доверието на своите клиенти. В случай на масово теглене на депозити, когато твърде много клиенти искат пари в брой по едно и също време, банката ще свърши парите в брой, като такъв недостиг на ликвидност може да доведе до внезапен фалит. Следователно, за да се избегне загубата на банковите депозити са били създадени системи за застраховане на депозитите. В случай на верижни реакции и мащабен фалит, което се случи през 2008 г., обаче, могат да бъдат необходими мерки за държавно спасяване на търговските банки, като в крайна сметка кредитор от последна инстанция ще е централната банка.
4. Паричното предлагане засилва цикличните колебания.
Търговските банки отпускат заеми чрез издаване на електронни пари, за да увеличат лихвени си приходи. Колкото повече пари издават, толкова са по-високи печалбите им – докато длъжниците са в състояние да плащат. Във времена на икономически растеж, банките най-охотно предоставят заеми, така че да се възползват от бума, а в периоди на икономически спад те ограничават отпускането на кредити с цел намаляване на рисковете от тях. Ето как търговските банки предизвикват свръхпредлагане на пари при икономически растеж и недостиг на пари в рецесия, като по този начин засилват икономическите цикли, както и колебанията на финансовите пазари, и създават балони на активи в сферата на недвижимите имоти и суровините. Такива балони могат да нанесат сериозни щети на обществото и на самата банкова система, когато се спукат. Отново, банковата криза от 2008 г., задействана от ипотечните заеми, след спукването на американския балон на недвижими имоти, е най-показателен пример.
5. Паричното предлагане стимулира инфлацията.
Освен процикличния си характер в краткосрочен план, в дългосрочен план „създаването” на пари от търговските банки предизвиква свръхпредлагане на пари, което води до инфлация на потребителските цени, както и до инфлация в цените на активите. Свръхпредлагането на пари се получава, ако увеличението на количеството пари в обращение надхвърля ръста на производството на стоки и услуги. Дългосрочното свръхпредлагане на пари е резултат не само от традиционното предоставяне на кредити на правителства, корпорации и частни лица, но също така и от финансирани за сметката на кредити финансови спекулации на хедж фондове и инвестиционни банки. Поради инфлацията, потребителите обикновено се сблъскват с годишно намаляване на покупателната способност, което означава, че те трябва да увеличат номиналните си доходи, за да поддържат своето ниво на потребление. Тъй като способността да получат обезщетение при загуба на покупателна способност чрез увеличаване на номиналният доход варира между индивидите, инфлацията причинява преразпределение на покупателната способност в ущърб на онези лица, които не са в състояние ефективно да защитят собствените си интереси.
6. Привилегията да се „създават” пари субсидира банковия сектор.
Тъй като парите представляват задължение, те носят лихви. Ето защо лихвите трябва да се платят върху всички пари в обращение и на практика никой не може да избегне плащането на лихви. Лихвата се изплаща основно от клиенти, които вземат заеми от търговски банки, като по този начин се гарантира паричният ресурс. Второ, всеки, който плаща данъци и купува стоки и услуги, допринася за плащането на лихви на самия кредитополучател, тъй като данъците следва отчасти да се повишат с цел финансиране на лихвените плащания по държавния дълг. Освен това, компаниите и частните лица, предоставящи стоки и услуги, трябва да включват разходите за заемите си в цените на своите продукти. По този начин, използвайки парите, обществото плаща огромна субсидия на търговските банки, макар банките и да прехвърлят част от тази субсидия на своите клиенти във вид на лихвени плащания по депозитите. Лихвата представлява субсидия на банките, защото с парите издавани по сметка се борави като със законно платежно средство. Величината на субсидиите, които обществото плаща на банките, се отразява в непропорционално високите заплати и премии на банкерите, както и в несъразмерно развития банков сектор.
7. Парите като задължение допринасят за затруднен растеж.
Парите, създадени като задължение, носят лихви и по този начин двойно затрудняват растежа на паричната система и реалната икономика. Когато клиентите погасяват кредитите си към търговските банки, банките отписват върнатата сума пари и обема на парите в обръщение съответно намалява. Въпреки това, на длъжниците им трябват повече пари, отколкото са взели назаем, защото също така трябва да плащат лихви по кредитите си. Дори ако длъжниците заменят старите си заеми с нови, те се нуждаят от допълнителен доход за лихвените плащания и затова трябва да получават печалби. Като цяло бизнесът не може да бъде печеливш, освен ако количеството пари не се увеличава непрекъснато. Това води до динамика на растежа, който е основна характеристика на нашата икономическа система. Увеличаването на обема пари, които носят доходност, затруднява растежа на паричната маса в реалната икономика, а растежът на реалната икономика едновременно оказва антидефлационен натиск върху увеличаването на паричното предлагане. Като следствие от този двойствен натиск върху растежа, икономиката представлява един вид схема на Понци, тъй като тя не може да работи правилно, без да расте и следователно многократно изпада в кризи. Освен това, растежът на реалната икономика, която до голяма степен се повлиява от паричната система, включва прекомерна експлоатация на природните ресурси и представлява пречка за едно устойчиво развитие. Така финансовата задлъжнялост води до екологична задлъжнялост към природата, която обеднява човечеството. Сегашната ни парична система просто не е съвместима с един свят с ограничени ресурси.
8. Лихвите, начислявани върху новосъздадени пари, стимулират концентрацията на богатството в ръцете на няколко човека.
Лихвите обикновено се разглеждат като такса за кредитиране при използване на чужди пари. Не само клиентите, които заемат пари от банките, но и банките, които държат депозитите на клиентите си, плащат лихви. Когато търговските банки „създават” пари чрез предоставяне на заеми, те кредитират сметките на клиентите си и по този начин увеличават общата сума на банковите депозити. Тъй като парите по сметките обикновено носят лихви, банките използват част от лихвените си приходи за лихвените плащания на титулярите на сметките. Сега, банковите депозити и кредити са неравномерно разпределени сред клиентите. Някои от тях имат основно заеми, по които плащат лихви, а други имат депозити, които им носят лихви. Тъй като общо взето по-бедните хора имат повече кредити отколкото депозити, а по-богатите хора имат повече депозити от заеми, лихвените плащания най-общо представляват трансфер на пари от по-бедните към по-богатите хора, особено на някои от супер-богатите. По този начин, лихвите, начислявани върху „новосъздадени” пари, стимулират концентрацията на богатството в ръцете на няколко човека. Тази концентрация на богатството до голяма степен облагодетелства търговските банки, които едновременно извършват инвестиции и също така печелят от сумата, която е резултат от значителната разлика между получените и изплащаните лихви. Освен това, редовно се добавя лихва на първоначалната инвестиция и по този начин тя сама носи лихва, като се превръща в сложна лихва и поражда експоненциален растеж на паричните активи. Въпреки това, стойността на паричните активи не нараства от само себе си, тъй като по същество те не са продуктивни. Лихвите, увеличаващи стойността на паричните активи, могат да бъдат генерирани само чрез човешки труд; а човешкият труд постоянно се намира под паричен натиск за увеличаване на продуктивността си и намаляване на разходите си, така че да отговаря на изискванията на експоненциално (променливо) растящата сложна лихва. Следователно лихвите, начислявани върху „новосъздадени” пари са един вид трансфер на стойност, която облагодетелства капиталовите инвестиции в ущърб на трудовите доходи.
9. Паричната система е нестабилна.
Налице е едно ясно емпирично доказателство, което показва, че паричната система страда от структурна нестабилност, произтичаща от механизмите, описани по-горе. Финансовата криза, която започна през 2008 г. и все още продължава, ако не и влошава, не е уникално явление. През последните десетилетия е имало множество кризи, свързани с паричната система, при това по целия свят. Между 1970 и 2010 г. официално са били регистрирани общо 425 финансови кризи, засягащи страните-членки на Международния валутен фонд: 145 банкови кризи, 208 валутни кризи и 72 кризи с държавния дълг. Множеството финансови кризи и техният заразен ефект върху различни национални икономики ясно демонстрират своят структурно-системен характер. Настоящата парична система неминуемо предизвиква кризи в областта на финансите и съответно в реалната икономика.
10. Паричната система нарушава етичните ценности.
Етичната ценност е нещо, което се смята за стойностно от обща гледна точка след внимателно обмисляне. Етичните ценности въплъщават най-рационалните и най-важните ценности на обществото. Следователно, обществото не е организирано по добър начин, ако стойността на парите се намира в неразривен конфликт с неговите етични ценности, както и ако тези етични ценности са постоянно потиснати поради стойността на парите. Тъй като паричната система до голяма степен оформя икономиката, а икономиката като цяло формира обществото, фактът че етичните ценности не допринасят за рентабилността на капитала систематично е пренебрегван от днешната политика. По този начин, действащата ни парична система нарушава нашите етични ценности, такива като стабилност, справедливост и устойчивост – ценности, които са от съществено значение за добруването на обществото. A парична система, която нарушава тези ценности е доста неразумна и следва да бъде сменена възможно най-скоро.
.
Превод: Александра Арбекова
„ЧИСТИ ПАРИ, Международно движение за парична реформа„
.
- Цялото интервю на Цветан Василев пред Диков (видео)
- Заплаха за убийство на Борисов в писмо до МС
Според някои медии („24 часа“) това е снимката, която е била получена в МС В Министерския съвет е получен анонимен плик, в който е имало снимка на премиера Бойко Борисов, куршум и заплашителни послания. По моята тема, нито ми е за първи, нито ми е за последен път. Няма да я коментирам и ви призовавам да не обръщате внимание, защото ни най-малко не ми е приятно това да се коментира. Това коментира премиерът Бойко Борисов малко по-късно в отговор на въпрос за заплахата, която е получил в анонимното писмо.
Борисов подчерта, че ни най-малко е притеснен. „Като събереш близо 3 млрд. повече от контрабандистите, това са нарушени интереси и в цигарите, и в алкохола, захарта, месата. Като спреш поръчки, като всеки ден някой уволняваш – като днес в Агенцията за бежанците. Всеки трябва да си поеме кръста”, каза той.
Започнала е проверка на заплахата в сградата на МС. Разпитани са служители, за да се установи пътят на писмото. За момента от спецслужбите не дават повече информация. /БГНЕС/
- Следователят Бойко Атанасов: Разпределиха ми 3 дела в една секунда защото бях на срещата с Маковей
Материал на Биволъ
Бойко Атанасов разговаря с представител на Биволъ. Снимка: Скрийншот от видеозапис на Биволъ Първата част на интервюто за Биволъ на следователя от Следствен отдел към СГП Бойко Атанасов (виж тук) предизвика реакция на главния прокурор, който се обърна към ВСС с искане да се направи проверка. Ето пълното съобщение на прокуратурата:
На 19 февруари 2016 г. главният прокурор Сотир Цацаров изпрати писмо до членовете на Висшия съдебен съвет. В писмото се предлага членовете на ВСС, съобразно своята компетентност, да извършат пълна проверка на твърденията на следователя към Следствения отдел на Софийска градска прокуратура Бойко Атанасов, изразени в интервю за електронен сайт на 18 февруари 2016 г. Следователят Бойко Атанасов излага твърдения за неравномерна натовареност на следователите, както и за това, че образуването на дисциплинарни производства срещу прокурори и следователи, които не изпълняват разпорежданията и на главния прокурор, е „нещо вече обичайно в структурата“. Излагат се и твърдения, че „има дела срещу министри, неизвестни извършители, министри. Министър-председател. Може да има и него…Това са тайни, които се използват, когато наближи момента да се случват важните събития около съдебната реформа. …. Това е една малка, мръсна истина, която съществува към днешния момент в прокуратурата“.
Втората част на интервюто ще даде още материал за проверка на ВСС. Но кой ще проверява проверяващите, и по-точно Етичната комисия на Ясен Тодоров, който вече е постановил, че няма нарушение в това три последователни дела да се разпределят случайно на един и същ човек в една и съща секунда? Защо Цацаров три години не купува техника за разпити по НПК, а купува скъпи смартфони на секретарките си?
л - 3 млрд. лв. щети за 3 години заради картела при горивата
Чрез монополните цени на пазара на горивата у нас от октомври 2012 г. досега около 3 млрд. лв. добавена стойност е изнесена извън страната или е разпределена между участниците в картела. Това пишат от Инициативa “Справедливи цени на горивата” в отворено писмо до президента, премиера и председателя на Народното събрание, в което сигнализират за “наличието на монополно високи цени”.
Те „нанасят преки щети на домакинските бюджети, на конкурентноспособността на бизнеса и на бюджетните приходи”, допълват те.
Писмото е подкрепено и от бившия посланик на България в Русия Илиян Василев.
“В картела, с водеща позиция на “Лукойл”, са: OMV, Шел, Петрол, ЕКО, Ромпетрол и, с малки изключения, останалите участници в реализацията на бензина и дизелото гориво”, пишат те.
По думите им, причина за щетите са “конкретни бездействия” на държавните институции. “КЗК не изпълнява законовите си задължения за защита на пазарната конкуренция, Агенция “Митници” не завършва ревизията си на вносите цените на суровия петрол; няма данни да са монтирани в целия поискан обем измервателни уреди на производствените и транспортни съоръжения на “Лукойл”, НАП не осъществява ефективен данъчен контрол, не извършва ревизия, за да разкрие, защо “Лукойл Нефтохим” не внася данък по ЗКПО от 2008 г. досега, Министерството на финансите не извършва цялостен контрол върху събирането на бюджетните приходи от течните горива и отказва да поиска съдействие от партньорските институции за разкриване на данъчните измами с тях, Министерствата на енергетиката, на транспорта и на икономиката не извършват анализи и оценки на щетите, които монополните цени на горивата нанасят на българските фирми, и не упражняват натиск да бъде преустановена злоупотребата с господстващо положение, представителят на златната акция на България в “Лукойл Нефтохим” защитава публично позицията на картела, но не защитава интересите на държавата, компаниите и потребителите, ДАНС не проследява и не разкрива механизмите, по които огромни финансови потоци избягват държавния бюджет и ощетяват българските компании и граждани, в това число и свързаността им с чуждестранни интереси, потенциално засягащи националната сигурност”, пишат от инициативата.
Те посочват и няколко от признаците за наличието на картел – през целия период от октомври 2012 до януари 2016 г. включително, цените на българските горива без ДДС и акциз превишават средните за страните от ЕС средно с 8.3% за бензина и 10.6% за дизела.
Към 1 февруари т.г. цените са по-високи с 27.6% за бензина и 50.2% за дизела.
“Такава аномалия е невъзможна без злоупотреба с господстващо положение поради значително по-ниските цени у нас на внесения суров петрол сорт “Уралс”, на работната сила, на разходите за електроенергия и на другите производствени разходи”, пишат те.
“В началото на 2016 г. приходите от продажби на бензиностанциите са завишени вследствие на де факто картелирането с не по-малко от 0.28 лв. за литър, както показва опитът за продажби на алтернативни цени от края на 2015 и началото на 2016 г”, казват още от инициативата.
Затова те настояват всички компетентни институции да предприемат необходимите действия за защита на публичния интерес, като настояват различните ревизии да се възложат на авторитетни независими чуждестранни (без офиси в страната) одиторски компании, които нямат никаква обвързаност с участниците в картела.
Източник: Frognews.bg
- Г. Котев: Първите милиони на Иван Костов
Георги Котев, Gikotev.blog.bg
.
Продължаваме да четем най-интересните моменти от Споразумението за закупуване на електроенергия между НЕК и ТЕЦ „Марица Изток 1“, сега известна като „американската“ ТЕЦ „ЕЙ И ЕС Гълъбово”, сключено 42 дни преди падането на кабинета Костов, но подготвяно и даже реализирало се още от първата половина на мандата му.
Преди два дни в „Схемата на грабежа през „американската“ ТЕЦ „МИ1“ 2“ ви показах как новите собственици на българската ТЕЦ са начислявали на „експертите“ си по „развитие на Проекта“ заплати в размер на 1 000 (хиляда) ЕВРО, на ДЕН, на ЧОВЕК.
Оказа се, че подобна практика е имало, по същото направление „развитие на Проекта“, и от страна на държавната Национална електрическа компания (НЕК), която в споразумението, за по-кратко, се обозначава като Купувачът.
И ето какво четем там (за по-добър преглед и прочит кликнете с мишката върху долната снимка):
Не е имало абсолютно никакъв проблем, както Костов, така и избрани другари от тогавашната „демократична“ върхушка да са източвали тези 5 милиона евро чрез подставени „експерти“. Точно като хидролог №1 на страната – Ахмед Доган, по една друга схема. Ако пак внимателно се вгледате в краткият текст от снимката ще забележите, че кранчето е било отворено от 1-ви юли 1998-ма г. до падането на Костов от власт (24-ти юли 2001 г.). Практически ТРИ години. Става въпрос за приблизително 10 милиона лева. Отсрещната страна си е раздала ТРИ пъти повече, което не изключва вероятността и оттам също да са намазвали и български „експерти“.
Когато преди два дни ви показах „Схемата на грабежа през „американската“ ТЕЦ „МИ1“ 2„, едни индивиди, сами наричащи себе си костовисти, ме нападнаха масово във Фейсбук, че видите ли през 2001-ва г. Костов не е бил на власт, че споразумението не било за това, за което то действително е подписано, че оригиналните извадки от него били само опорни точки срещу командира им, и какво ли още не. За тези екземпляри няма нищо друго вярно на света освен словоблудствата на патрона им. Това си е техен проблем. Аз предпочитам да вярвам на фактите и истината ми е по-скъпа от всякакви техни идоли и кумири. И да престанат да ме занимават с болните си мозъци. Времето ми е скъпо – търся още доказателства за престъпленията на драгалевския.
.
- Клинтън спечели Невада, Тръмп – Южна Каролина
Бившият държавен секретар на САЩ Хилъри Клинтън спечели първичните избори, които се проведоха в щата Невада, предадоха световните информационни агенции. Тя победи след оспорвана битка с основния си конкурент Бърни Сандърс.
По-рано бе оповестено, че според първите резултати сенаторът от Върмонт Бърни Сандърс води само с 2% от гласовете. При 57% от гласовете обаче резултатите се обърнаха в полза на Клинтън и тя получи над 52% от гласовете срещу 48% за конкурента си. Клинтън получава и 43 делегати. В профила си в „Туитър“ тя вече коментира победата си, като благодари на Невада.
Припомняме, че в събота се проведоха „кокъси” (caucuses – партийни събрания на активисти по щати). Демократите организираха около 200 кокъс срещи от 11 часа местно време, за да покажат кого подкрепят – Клинтън или Сандърс. Двамата си размениха по един щат, като Клинтън спечели с фотофиниш в Айова, а Сандърс си върна в Ню Хемпшър.
Бившият губернатор на Флорида Джеб Буш се оттегли от надпреварата за Белия дом, след като направи ново разочароващо представяне на първичните републикански избори, предаде Франс прес. Той остана на четвърто място със 7,8% от вота.
„Тази вечер прекратявам кампанията си“, заяви развълнувано Буш пред свои симпатизанти и замълча за секунда, за да изтрие сълзите си. Той заяви, че следващият президент на САЩ трябва да знае, че е слуга, а не господар и трябва да служи честно и почтено, предаде ДПА.
Джеб Буш, който е син на бившия президент Джордж Х. У. Буш и брат на бившия президент Джордж У. Буш, влезе в предизборната кампания като фаворит, но въпреки значителните финансови средства, които събра за кампанията си, не успя да постигне успех на досегашните три вота в Айова, Ню Хемпшър и Южна Каролина, отбеляза Ройтерс. /„Сега“/
- Васил Левски. 143 години слава и безсмъртие
Васил Иванов Кунчев – Левски. Роден на 18 юли 1837 г. в Карлово. Осъден на смърт и обесен на 18 февруари* 1873 г. в покрайнините на София. Години по-късно мястото, където загива Апостолът на българската свобода, ще се окаже в центъра на този град, станал междувременно столица на Третата българска държава.
Идеолог и организатор на българската национална революция, основател на Вътрешната революционна организация (ВРО) и на Българския революционен централен комитет (БРЦК), български национален герой. Левски е един от ония политически мъже, който още приживе с идеи, смелост и деятелност, с единство на думи и дела – печели признание, а след героичната си гибел става знаме на всичко чисто, демократично и напредничаво в българското историческо развитие.
Вътрешната революционна организация, създадена и ръководена от Васил Левски, не само бележи връх в дълголетното освободително дело, но и стои в основата на следващото развитие на българската национална революция – на Априлското въстание и освобождението на България от османско владичество. Наред с националните си измерения Вътрешната революционна организация е постижение и за европейското национално-революционно и демократическо движение през ХІХ век.
Васил Левски е последователен революционер – демократ и борец за “свята и чиста република” и преди всичко за свобода – лична, национална, общочовешка. Той е борец за равноправието между народите, за политически и граждански права на етносите и малцинствата, за демократично устройство на обществото – българското, балканското, общочовешкото.
Наред с историческите си заслуги, Левски е неизменен Апостол на българската свобода и синоним на политическия и нравствен идеал на българина.
Мисли на Левски:
„Дела трябват, а не думи.“
„Всеки, каквото заслужи, да му се напомня.“
„Ако ли от нийде не иде помощ, работата си е работа.“
„Трябва да бързаме, няма кой да ни чака.“
„Работим чисто български и не искаме да се водим по никого извън Българско.“
„Ако печеля, печели за цял народ, ако губя, губя само мене си!“
„…времето е в нас и ний сме във времето, то нас обръща и ний него обръщаме.“
„На такива хора дай работа, които са разсъдителни, постоянни, безстрашливи и великодушни! Без тия едно да липсва на водачът на тая свята работа, то той ще я улайнени.“
„Гледай народната работа повече от всички други, повече и от себе си да я уважаваш.“
„Без изпит не е приет никой.“
„Трябва изпит за всеки. Защото има примери: Днес е човек, а утре – магаре.“
„Не се полъгвайте, че тези, които държат парите, държат и бъдещето ви, защото тези пари те са ги взели от вас, а вие им се кланяте и ги въздигате.“
„Всичко се състои в нашите задружни сили, срещу тях не може да противостои и най-силната стихия.“
„Братя, възобновлението на нашата славна преди държава, отърванието ни от проклети агаряни, за да си добие първата чест и слава нашето мило отечество Българско, най-после да бъдем равни с другите европейски народи, зависи от нашите собствени задружни сили. Като е тъй вам, вам надлежи да се покажете достойни, верни и неустрашими във всяко отношение.“
–––––––––––––––––––––––––––––
* Обесването на Васил Левски – 6 февруари 1873 г. по стар стил, отговаря на 18 февруари, а не на 19 февруари по нов стил, твърдят историците. На повечето места в страната обаче почитта към паметта на Апостола се отдава на погрешно наложената дата и причината за това е в непознаването на календарите. През 1916 г., когато България преминава от Юлианския към Грегорианския календар или от стар към нов стил, се приема поправка от 13 дни.
За събитията, случили се преди 1 март 1900 г., необходимата поправка обаче е от 12 дни. Въпреки това, за някои събития, станали през 19 век, погрешно се добавят 13 дни. Например избухването на Априлското въстание на 20 април 1876 г. по стар стил, днес правилно се празнува на 2 май (поправката е 12 дни).
Рождената дата на Васил Левски (6 юли 1837 г. по стар стил) също се отбелязва правилно – 18 юли по нов стил. За разлика от нея, обесването на Левски – 6 февруари 1873 г. по стар стил се отбелязва грешно на 19 февруари, а не както трябва да бъде на 18 февруари.
Източник: bizimi.com
- Български евродепутат с писмо до сръбски институции заради кризата в Босилеград
Евродепутатът и заместник-председател на ВМРО Ангел Джамбазки изпрати позицията си по повод последните събития в Босилеград до президента на Сърбия Томислав Николич, до министър-председателя Александър Вучич, до министъра на външните работи Ивица Дачич, както и да посланика на Сърбия в София Владимир Чургус. В документа се изброяват задълбочаващите се проблеми в Босилеград и се посочва, че отговорност за социалната криза в района носи кметът Владимир Захариев.
Българският евродепутат призовава сръбската държава да влезе в ролята си, да изпълни стриктно своите международни задължения и вътрешно законодателство и да стабилизира положението в Босилеград, като осигури функциониране на правосъдието, демократични и свободни избори, свобода на медиите и сигурността на гражданите там.
В заключение Джамбазки заявява, че разчита на добрата воля и желание на сръбските власти за решаване на изключително наболелия проблем на жителите на Босилеград. Той изразява увереност, че това ще се случи в името на добросъседските отношения и общата европейска интеграция.
Пълен текст на документа:
.
До
Г-н Томислав Николич
Президент на Република Сърбия
До
Г-н Александър Вучич
Министър-председател на Република Сърбия
До
Г-н Ивица Дачич
Министър на външните работи на Република Сърбия
До
Негово превъзходителство Владимир Чургус
Посланик на Република Сърбия в България
ПОЗИЦИЯ
от Ангел Джамбазки
заместник-председател на ПП „ВМРО – Българско национално движение“,
български представител в Европейския парламент,
член на Комисията по външни работи на ЕП
Уважаеми господа,
В последните няколко месеца със силно притеснение и голяма загриженост наблюдавам нарастващото социално напрежение в град Босилеград. Извън всякакво съмнение, това напрежение е породено от провокативното поведение на дългогодишния кмет на града Владимир Захариев. Още от стъпването си в длъжност през 2001 г. по моя оценка кметът провежда антисоциална политика спрямо босилеградчани.
Именно по времето на това управление градът се обезлюди трайно, младите хора масово търсят препитание в Република България или в други държави в ЕС, мнозинството от предприятията фалираха, а всеки опит за външни инвестиции е провалян от кмета с действия или бездействия. Трайно безработни са мнозинството от гражданите, с изключение на неговите партийни членове в общинската администрация – това прави хората икономически зависими от него и той редовно се възползва от това на местните избори; по селата са останали само възрастни хора, които едвам преживяват ден за ден; специализирана медицинска помощ може да се окаже чак във Враня; най-близкият родилен дом е в Сурдулица, въпреки че в последно време е истинска рядкост да се чуе бебешки плач в Босилеград; нивото на образованието в местното основно училище и гимназията също бележи стремглав спад надолу – българските паралелки продължават да учат от сръбски учебници и никой вече години наред не намира воля да реши този проблем; местните медии са под негов абсолютен контрол; проблем има дори със служенето на български език в църквата – двама български свещеници отец Йоан (Занко Петров Станойков) и отец Ставри Велинов бяха принудени да напуснат родния си град и сега служат на Бога в Гигинския манастир и в град Видин, Р България.
Необяснимото поведение на кмета стигна до там, че се опита да закрие и Културно-информационния център на българите в Босилеград, което бе предотвратено благодарение и на намесата на народни представители от ВМРО-БНД.
Припомням, че правото на българската общност в Република Сърбия да използва и съхранява своя български език и култура е императивно гарантирано от множество двустранни и международни договори, по които Република Сърбия е страна и има задължението да гарантира това право.
Въпреки тези плачевни управленски резултати, благодарение на силната финансова подкрепа от държавния бюджет на Р Сърбия кметът държи абсолютен политически монопол и печели избори след избори. Използвайки ресурсите на общината, той спечели и изборите за Национален съвет на българското малцинство, въпреки че между двете длъжности има очевиден конфликт на интереси.
Всичко това предизвика съпротивата на опозицията, местния бизнес, малцинствените партии и интелигенцията. От миналата есен досега в Босилеград се проведоха серия от протестни митинги и шествия срещу управлението на кмета Захариев. Протестираха Демократичният съюз на българите, Сръбската прогресивна партия, Сръбската радикална партия и десетки граждани. Кметът винаги отговаряше с контрапротести, на които редовно извеждаше подчинените си общински служители и техните семейства.
На 15 януари последва нов протест, този път организиран от местната организация на Сръбската прогресивна партия, водена от г-жа Невенка Костадинова. Исканията на протестиращите са сръбското правителство да разпусне настоящото общинско ръководство и да заведе временно управление. Под претекст, че е застрашена сигурността в града, в Босилеград са извикани силни и жандармерийски полицейски части, които според сръбския вестник „БЛИЦ“ „защитават общинарите“.
На 03.02.2016 г., когато има няколко отделни протеста срещу кметската власт, в Босилеград отново пристигат силни полицейски части. Гражданите поставят социални искания, протестират срещу корупцията и престъпността и безсилието на правосъдието. Една от причините за протеста е неспособността на правосъдието и органите на МВР да приложат влязла в сила присъда за приватизация на бензиностанция.
Кметът бойкотира правосъдието и не позволява на изпълнителния съдия да въведе новия собственик в имота му. В продължение на една година кметът е предотвратил 14 опита на правосъдието да приложи присъдата, провел е 14 заседания на Общинската скупщина на открито пред бензиностанцията и една незаконна блокада на международният път Босилеград – ГПП Рибарци-Олтоманци.
На 09.02.2016 г. напрежението отново ескалира. Отново пристига автобус с жандармерия от вътрешността на Сърбия. Причината е опит на компанията „ЮМКО“ от Враня да подготви бившия шивашки завод „Кобос“ за активиране на производството с помощта на външен инвеститор който планира да открие 250 нови работни места. Кметът отново иска да попречи на приватизацията на „КОБОС“, вероятно защото се опасява, че с появата на нов инвеститор ще загуби на предстоящите кметски избори през април. Той е готов да провали приватизацията на „КОБОС“, ако това застрашава неприкосновената му власт. Хората от града се притесняват, че в условия на социално напрежение, протести, липса на правосъдие и правов ред и силно полицейско присъствие заинтересованите инвеститори ще се принудят да се оттеглят.
Няма никакво съмнение, че подобни полицейски демонстрации в такава малка среда, каквато е Босилеград, са доста стресиращи за местното население и оказват влияние върху легитимното право на гражданите да протестират. От друга страна гражданите смятат, че полицията „пази общинарите“ и им пречи да изразяват недоволството си и да искат отговорност за неуспешното управление.
На 16 февруари КИЦ „Босилеград“ излезе с предложение за насрочване на кръгла маса, посветена на проблемите на града, която трябва не само да обсъди създалата се ситуация, а и да намери изход от кризата. На нея трябва да присъстват представители освен на всички обществени организации, но и на Европейския парламент, които ще могат да проследят на място как протичат процесите на присъединяване на Република Сърбия към Европейският съюз.
Припомням, че предстои гласуване в Европейския парламент на Резолюция по годишния доклад на ЕК за напредъка на Сърбия в предприсъединителния процес и подобни събития и управленски практики в никакъв случаи няма да се отразят положително на заключенията в него. Подобни скандални управленски практики правят много лоша услуга на Република Сърбия в нейните отношения с Европейския съюз.
В ролята си на член на Комисията по външни работи на Европейския парламент настоявам сръбската държава да влезе в ролята си, да изпълни стриктно своите международни задължения и вътрешно законодателство и да стабилизира положението в Босилеград, като осигури функциониране на правосъдието, демократични и свободни избори, свобода на медиите и сигурността на гражданите.
Недопустима е политическа намеса в работата на правосъдието, както е недопустима и злоупотребата с държавни ресурси за провеждане на партийна пропаганда, купуване и изнудване на гласове на изборите. По този начин ще се успокои социалното напрежение в града. Във всяка държава, без значение дали е членка на ЕС, законът трябва да е над всичко и службите, които го прилагат, трябва да са независими от политически усилия.
В противен случай ние ще бъдем принудени да смятаме, че всичко това се прави целенасочено с цел създаване на непоносими условия за живот на българското малцинство и обезлюдяване и обезбългаряване на Босилеградска община. Такава политика не бива да се допуска през 21 век.
Уважаеми Господа,
Разчитам на Вашата добра воля и желание да разрешим със съвместни усилия този изключително наболял проблем в нашите двустранни отношения в името на добросъседските отношения и обща европейска интеграция.
.
гр. София, 18.02.2016 г.
Ангел Джамбазки
Източник: vmro.bg
- Защо реформата на ISDS в TTIP не предвижда независими съдии
Защо реформата на Investor-state dispute settlement /ISDS/ в Трансатлантическото търговско споразумение /TTIP/ не предвижда независими съдии. Материал на Zazemiata.org
ISDS е акроним (от англ. Investor-state dispute settlement), означаващ Уреждане на спорове между държава и инвеститор. Той е един от най-вредните елементи на модерните търговски споразумения. По силата на този механизъм, чуждестранни компании могат да използват частни съдилища (арбитражи/трибунали) да съдят правителства, ако сметнат, че техните печалби или инвестиционни възможности са засегнати от нови закони или промени в политиката. Фирмите могат да търсят обезщетения в огромни размери, достигащи милиарди евро.
С други думи, на компаниите се дават правомощия да оспорват и потенциално да отменят решения на суверенните правителства.
Системата е проектирана специално за чуждестранните инвеститори – местни инвеститори нямат достъп до частни международни трибунали. Местните инвеститори разчитат на съществуващите съдебни процеси, ако те са недоволни от промени в нормативната уредба.
ISDS механизмът работи извън съществуващите съдебни системи. Трибуналите са предубедени в полза на инвеститорите, с корпоративни адвокати, които често действат като съдии и представители на спорещите страни. Само корпорациите имат право да завеждат дела срещу държавите, за да отправят жалби, свързани с техните инвестиции (включително техните очаквани бъдещи печалби). Това поставя ISDS в явно нарушение на правото на достъп до правосъдие и върховенство на закона – два от основополагащите принципа в юридическите системи.
Не само, че системата позволява на фирмите да заобикалят установените съдебна процеси, но също така им позволява да оспорват и прекратят действието на предишни съдебни решения. В световен мащаб се надига все по-голямо обществено недоволство срещу използването на механизма ISDS и по-специално неговото пагубно въздействие върху демокрацията и политиките, действащи в обществен интерес.ISDS в търговските преговори между ЕС и САЩ
Преговорите за търговско споразумение между ЕС и САЩ, известно като Трансатлантическo търговско и инвестиционно партньорство (ТАТИП), са забулени в тайна, така че е трудно да се знае точно какво е в процес на договаряне. Изтеклата информация подсказва, че се предлага ISDS да бъде включено в окончателното споразумение.
Уроци от лошия опит
Опитът от решените чрез ISDS дела ни показва, че тази система въздейства негативно върху регулаторните стандарти. Две емблематични дела илюстрират много добре тази заплаха:
Vattenfall срещу Германия I: През 2009 г. шведската енергийна компания Vattenfall стартира ISDS дело срещу Германия. Vattenfall бяха започнали процедура по изграждането на електроцентрала, работеща с въглища в Хамбург – Моорбург, разположен на река Елба. Когато органът за опазване на околната среда в Хамбург постави изисквания за контрол на качество на отпадъчните води, изпускани в реката от електроцентралата, Vattenfall изявиха претенции, че тези стандарти са направили инвестиционния проект нежизнеспособен. Използвайки разпоредби от ISDS, компанията поиска от Германия обезщетение в размер на 1.4 милиарда евро. Делото в крайна сметка беше уредено със споразумение, когато град Хамбург под натиска на тази огромна сума се съгласи да намали екологичните изисквания, установени по-рано.
EthyI срещу Канада: химическият производител EthyI съди Канада, използвайки ISDS срещу въвеждането на забрана за токсичния химикал, MMT. Случаят завърши с уреждане на спора, като Канада отмени забраната и се съгласи да заплати 13 милиона щатски долара. По това време същият химикал беше забранено в САЩ.
ISDS факти и цифри
В края на 2012 г. по света са известни 514 ISDS дела;
58 дела са заведени само през 2012 г., най-високият брой за една година;
Повече от една трета от делата, заведени през 2013г. пред Международния център за уреждане на инвестиционни спорове (ICSID) са свързани с петрол, минно дело или газ. Повече от половината от директните чуждестранни инвестиции в ЕС идват от САЩ и повече от половината от директните чуждестранни инвестиции в САЩ идват от ЕС;
Около 42% от известните ISDS дела, приключили през 2012 г. са били решени в полза на държавата, 31% – в полза на инвеститора и 27% приключват със споразумение (което също често включва плащания и/или други отстъпки в полза на инвеститора). Така в около 58% от делата компаниите са напълно или частично спечелили;
Съдебните разноски в едно ISDS дело са със средна стойност над 8 милиона щатски долара и надвишават 30 милиона щатски долара в някои случаи. Те не винаги се присъждат на печелившата страна. Например в делото на Плама Консорциум срещу България, хонорарите за правни услуги в България са в размер на $ 13 243 357. Въпреки че в крайна сметка България спечели делото и на страната бяха присъдени $ 7 милиона от тях, тя все още беше принуден да плати оставащите $ 6 243 357.
В защита на хората и планетата
„За Земята“ се бори да спре включването на ISDS в Трансатлантическoто търговско и инвестиционно партньорство.
Ние вярваме, че подобен механизъм ще постави под сериозен риск възможността на правителствата да въвеждат разпоредби, които защитават хората и околната среда.Самата заплаха от претенции в размери на милиони евро от големите компании вероятно ще бъде твърде голям риск за правителствата с ограничени публични бюджети, каквото е и Българското. Поради тази причина, ние считаме, че ISDS би било вредно за гражданите и околната среда.
Страхуваме се, че перспективата за потенциални съдебни дела ще попречи на страната да приема силни закони. ISDS е в пряко противоречие с правата на нациите да регулират и с основните принципи за „предпазливостта“ и „замърсителят плаща“, които са залегнали в договорите на ЕС.
.
- Станишева не оспорва разкритията на Биволъ, но се била разстроила .
Златина Коцева, Sofia.topnovini.bg
Асен Йорданов и Атанасов Чобанов (в средата на снимката) в СГС. Вляво от Асен Йорданов е Петър Пенчев от АСС „Анна Политковская“. Снимка: Биволъ Софийският градски съд (СГС) даде ход на делото, заведено от съпругата на председателя на Партията на европейските социалисти (ПЕС) Сергей Станишев срещу сайта за разследваща журналистика Биволъ. Моника Станишева (бивша Йосифова – бел. ред.) съди медията за две публикации, които са й причинили неимуществени вреди, определени на стойност 56 000 лв. Станишева не се яви на първото заседание по делото, което премина в разпит на свидетели и обяснения по случая.
Припомняме, че съпругата на Сергей Станишев иска да осъди медията заради два материала, единият от които я принуди да върне на Европейския парламент сумата от близо 60 000 лв., получена като аванс. Въпросната публикация е от есента на 2013 година. Тя излиза със заглавието „Моника Йосифова усвоява 60 000 евро от ЕП с безплатен бъгав софтуер и визия за 60 долара“.
„Установихме, че Европейският парламент е дал грант от 60 000 евро на фирмата „Актив груп“, която е собственост на г-жа Моника Йосифова, за да популяризира дейностите на ЕП. Попитахме дали този грант не е в условия на конфликт на интереси, тъй като тя е съпруга на председателя на ПЕС. Отговориха, че не виждат конфликт на интереси, но тъй като съмненията останаха, ние продължихме работата по случая. Поискахме да видим дали парите са изразходвани коректно. Установихме, че тя е използвала Workpress – един безплатен софтуер, визуална тема за 60 евро, за да направи сайта. Освен това той съдържа бъгове, защото не е поддържан. Това е едно от нещата, от които се е възмутила г-жа Йосифова – според нея сайтът е достатъчно представителен“, разказа пред Sofia.topnovini.bg Атанас Чобанов, главен редактор на Биволъ.
Прави впечатление, че в обвинението не се твърди, че фактите, публикувани от медията, са неверни. Според брата на Станишева, който се яви вместо нея в съда, с материалите си екипът на Биволъ е навредил на сестра му в личен и в професионален план. Разкритията на Биволъ я разстроили много и тя намалила до минимум личните и работните си срещи.
Вторият материал, който също е предмет на делото, е публикуван от медията месец по-късно. Изтеклата кореспонденция, която стана известна като „опорните точки на БСП“, възмути обществото и дори премиера Бойко Борисов.
„В тази кореспонденция имаме конкретен мейл, в който г-жа Йосифова изпраща медиен план, в който са разписани медийни участия за скандала със Суходол през 2009 година. Там пише, че по еди коя си телевизия трябва да се яви експерт, по друга – еколог, по трета – Корнелия Нинова. Уговорени са всички медийни участия, тоест тя лично координира един медиен залп срещу политическия противник и изкривява публичната реалност, тъй като нито експертът е експерт, нито екологът е еколог, а това са хора, платени и изпратени от социалистическата партия. Това ние нарекохме „доказателство за изкривяване на публичната реалност“. Това също е обидило г-жа Йосифова.“, обясни Атанас Чобанов.
На първото заседание не стана ясно защо Моника Станишева не е използвала гарантираното й право на отговор на публикациите на Биволъ. В залата не беше призован свидетел в защита на тезата на Станишева. Делото беше отложено за 13 юни и ще продължи с разпит на още един свидетел от екипа на сайта за разследваща журналистика.
.