Авторски
- Заслужава ли България народа си?
Всеки народ заслужава правителството си, но не всяка държава заслужава народа си. Поне за днешна България е вярно, щом губи народа си с такова безгрижие. Той пък я напуска с облекчение и дори с омерзение
.
Светослав Терзиев, в. „Сега“
Карикатура: Христо Комарницки Пътувам между Пазарджик и Стрелча. Традиционно плодороден край, селата – подредени, къщите – прилични. И друг път съм минавал оттам през последните години, но сега имам чувството, че се връщам три десетилетия – нейде много далеч, на десетина хиляди километра от това място.
Картината ми се струва шокиращо позната, но не съзнавам веднага защо. Едва след като минавам през три села и не виждам нито един човек по улиците, се сещам: сякаш съм се върнал в Камбоджа малко след падането на режима на червените кхмери.
Първата ми среща с Пном Пен през януари 1982 г. бе разтърсваща. Прекрасен град, широки булеварди, всичко си има, само едно му липсва – хора. Ходя, оглеждам се – няма коли, няма велосипеди.
Толкова е тихо, че най-силният шум наоколо са собствените ми стъпки. Имам чувството, че е паднала неутронна бомба, която е изтребила хората, но е пощадила сградите. А след това някой е събрал труповете и е разчистил следите от престъплението.
Ослушвам се и в селата северно от Пазарджик, през които пътувам. Никакъв шум. Не се чува нито куче да излае, нито кокошка да изкудкудяка. Няма я типичната селска звукова среда. Няма и кого да питам защо е така. Не ми се спира. Струва ми се, че селяните се крият точно от мен.
Само на едно място виждам скупчени хора, но това е група цигани, които празнуват нещо и няма смисъл да ги занимавам с попътните си въпроси. Спирам в село Дюлево. На площада пред кметството възрастен човек едва крета. Питам го защо е така глухо, а той ми отговаря, че не само е глухо, а нощем е и съвсем тъмно, защото почти няма къщи, в които да свети. „Всички заминаха, останахме няколко старци“, казва той.
България преживява човешка трагедия,
за която си мислехме, че може да се случи само в мрачно екзотична страна. Разликата с Камбоджа отпреди 30-40 години е, че там червените кхмери изгониха градското население и го пратиха да сади ориз в селата. Нашите червени кхмери опразниха селата и натъпкаха жителите им в няколко по-големи градове. А по-младите упътиха да се спасяват зад граница.
Трябваше да дойде 2014 г. и да отпаднат последните бариери в ЕС, за да настане Видовден за българите и да прогледнем какво се случва. Зачестиха предупрежденията, че България ще се изпразни от хора или че поне българският етнос ще се изнесе другаде, като остави държавата си на сегашните малцинства – роми и турци.
Според прогнозите на Евростат България ще загуби до 2050 г. една трета от населението си и по този показател ще оглави европейската класация. Рекордьор сред регионите на континента ще бъде Северозападна България, която ще бъде напусната от 40-45% от жителите си. Възможно ли е
държавата да приключи пътя си през вековете в изчислимо бъдеще?
Историците биха казали, че е възможно, защото са им известни народи, които са се появявали и изчезвали дори по-бързо. Почти винаги обаче те са отстъпвали земите си на други под външни удари. Сега е различно. Българският народ е склонен доброволно да напусне държавата си и да се размие сред други народи.
480 310 трудоспособни българи са готови да емигрират при първа възможност, показа изследване на Икономическия институт към БАН и Агенцията за социално-икономически анализи. А проучване на КТ „Подкрепа“ за нагласите на българите показа в края на 2013 г., че половината от работещите в страната биха я напуснали заради по-високи заплати в чужбина, като 60% от тях заявяват, че не биха се върнали дори след като спечелят достатъчно за добър живот у дома.
Някои разглеждат проблема изцяло като демографски, но не са прави, защото залиняването на българската нация се дължи не само на лошо съотношение между раждаемост и смъртност. Тежка демографска криза има и в Германия, но никой не прогнозира изчезване на германския народ.
Прави впечатление, че колкото и деца да се раждат в България, щом стигнат съзнателна възраст, започват да разсъждават дали има смисъл да останат в родината си. Не всички, разбира се, заминават, но от заминалите 90% заявяват, че никога не биха се върнали. Има нещо, което силно ги отблъсква.
Правителството ще внесе до седмици в Брюксел проекта си за Споразумение за партньорство с ЕС, което ще определя какви европейски фондове ще получава държавата през 2014-2020 г. Притисната да представи обективна картина за състоянието си, България е събрала данни, които могат да се приемат за достоверни.
В документа се казва, че „след 1990 г. се формира трайна тенденция за намаляване на броя на населението“, като оттогава „181 населени места са обезлюдени, а в 21.4% от оставащите населени места живеят между 1 и 49 души“, т.е. и те са пред закриване.
„В последните десет години се наблюдава тенденция на засилващ се моноцентризъм, насочен към столицата, концентрация на населението в 7 големи града и обезлюдяване на големи територии в страната… Веднъж заселили се в големите градове, повечето граждани търсят перспектива и възможности за емиграция към развитите европейски страни“, пише в документа. България признава, че
вътрешната миграция е само трамплин към емиграция
Онези, които вече са прежалили бащините къщи, са узрели да преодолеят и естествената си привързаност към отечеството. „Прогнозите са процесите да се засилят, особено след 2014 г., когато европейският трудов пазар се отваря напълно за българските работници, като се очаква засилен емигрантски поток на висококвалифицирани кадри като лекари, учители, инженери от България“, изтъква проектът за споразумение с ЕС.
Управляващите също са узрели да се разделят със своя народ, щом спокойно прогнозират, че желанието му да ги зареже ще расте. В документа са посочени две възлови години – 1990 и 2014 г. Първата е разделителната година от тоталитарния режим. Тогава паднаха вътрешните бариери, които самата България поставяше пред гражданите си, за да не бягат в чужбина от политическата диктатура.
Първото отприщване бе разбираемо, защото мнозина мечтаеха поне да зърнат какво има навън, след като дълго са били спирани. Процесът на изтичане на хора обаче не стихна с годините, а се засили. От свободата си да напуснат родината се възползваха два милиона граждани, защото политическата диктатура само се трансформира в криминална диктатура и хората масово разпознаха истинския й образ зад паравана на демокрацията.
Втората възлова година е, когато паднаха последните външни бариери, поставени от други европейски държави пред свободното движение на българи. От 1 януари нашенецът е изправен само пред собствената си преценка има ли смисъл да живее в родината си.
Много показателно в проектоспоразумението с ЕС е какъв анализ прави властта на
силните и слабите страни на България
Силни са главно факторите, които зависят от природните дадености на територията. А слаби са факторите, които могат да бъдат отнесени към управлението на държавата. Към силните страни спада съхранената природа (която се е съвзела, след като половината от овехтялата икономика е ликвидирана).
Изтъкват се също условията за селско стопанство, туризъм и за развитие на възобновяеми енергийни източници (вода, вятър и слънце), наличието на гори, аквакултури, достъп до Черно море и река Дунав. Добавя се и културно-историческото наследство, за което днешните управляващи също нямат заслуга.
На тяхна сметка обаче се пишат такива слаби страни като: неблагоприятни демографски тенденции; неатрактивна административна среда и съдебна система, включително висок дял на сива икономика и корупция; високо ниво на безработица; ниска ресурсна ефективност на малките и средните предприятия и на публичния сектор; забавяне на реалното въвеждане на електронно управление; ниска ефективност на публичните разходи в здравеопазване, образование и наука; незадоволително състояние на инфраструктурата; замърсяване на почвите и водите и пр.
Когато териториалните дадености са добри, а властовите са лоши, няма съмнение кое принуждава народа да напуска държавата си. Въпросът е
какво ще стане с тази територия, когато се поизпразни
Както природата, така и човешкото общество не търпи празно пространство. Все някой ще го запълни. Българинът има право да продава земята си на когото пожелае в ЕС и вероятно ще се намерят кандидати. Кой би дошъл реално да притежава днешните български земи, може да се гадае.
Има пренаселени райони близо до нашите граници, а и по-далеч – все ще се намерят заинтересовани общности с достатъчно финансови възможности. Земя, където са процъфтявали цивилизации от древността, няма да пустее дълго.
А какво ще стане с българите? След няколко поколения в емиграция ще престанат да се смятат българи. По традиция те се интегрират добре в чуждите общности и не създават свои диаспори. За клептокрацията, която отврати българите от род и родина, ще остане честта да сложи точката на историята на България, защото като паразитираща каста тя няма да се откачи от държавата, докато не я доведе до гибел.
Историята познава народи без държави, но не и държава без народ. Последните свидетели на угасването на българската държава ще бъдат вероятно ромите, които ще се задържат, за да предадат остатъците й за вторични суровини.
- В Македония не се издават документи за български произход, в България се искат такива за гражданство
Българи от Македония искат съдействие от институциите за решаване на проблема с получаване на българско гражданство
.
Църквата „Св. Климент и Пантелеймон“ в манастира със същото име в старата част на Охрид. Манастирът е изграден по поръчка на княз Борис I Покръстител. Скопие. Българи от Македония разпространиха декларация и подписка до българските институции, заради проблемите с получаването на българско гражданство, съобщиха от ВМРО – БНД. „Имаме много сериозен проблем по отношение процедурата за получаване на българско гражданство. Министерството на правосъдието изисква от нас допълнителни документи, с които да докажем българския си произход, въпреки че всеки един кандидат има приложено в преписката си удостоверение за български произход, издадено по надлежния начин от ДАБЧ. Изисква се от нас да предоставим документ, с който да докажем, че сме имали възходящ българин, т.е. че нашите баби и дядовци са били българи.
След като Македония остана извън пределите на България окончателно, първото, което направи сръбската власт, бе да унищожи всичко българско. Бяха взривени хиляди български паметници в Македония, архивите бяха или изнесени в Белград, или унищожени. За наше огромно съжаление, ние днес няма от къде да вземем автентични документи за дядовците и бабите ни. Знаете, че ние, българите в Македония, не сме признати от Конституцията на Македония и няма институция или човек, който да ни издаде документ, че сме българи по народност, защото няма законово основание, на което да го направи, а познавайки отношението им към нас – и да има такова, едва ли някой ще го направи. Обръщаме се с молба към Вас за съдействие и за намиране на решение за нашия проблем“, се казва в декларацията.
Декларацията и подписката са адресирани до президента Росен Плевнелиев, премиера Пламен Орешарски, министъра на правосъдието Зинаида Златанова, председателя на БАН Стефан Воденичаров, председателя на Македонски научен институт проф. Трендафил Митев, лидера на ВМРО Красимир Каракачанов.
Източник: Агенция „Фокус“
- Чужденци и завръщащи се българи щели да компенсират емигриралите, твърди МТСП
Чужденци и завръщащи се българи ще неутрализират емиграцията от 2015 г., твърди доклад на социалното министерство /МТСП/. България привлича хора от по-слабо развити държави, се казва още в доклада.
.
Завръщащите се от чужбина българи и притокът от чужденци ще неутрализират още от 2015 г. емиграцията от страната. Тази оптимистична прогноза прави социалният министър Хасан Адемов в доклада си за демографската политика, приет миналата сряда на оперативно заседание на Министерския съвет. Само преди седмица БАН огласи друг доклад, според който близо половин милион българи искат да напуснат страната и 84% от тези, които са били веднъж навън, възнамеряват да заминат отново.
Адемов отбелязва, че от 2006 г. броят на завръщащите се от чужбина българи се увеличава. През 2006 г. 9467 български граждани са се върнали в родината, през 2008 г. те са 15 288, а през 2010 г. техният брой вече достига 23 811. Министърът цитира стара прогноза на НСИ, че след 2010 г. емиграционният поток ще се стабилизира на около 6-8 хил. души годишно. Всъщност по данни в самия доклад през 2012 г. страната официално са напуснали 12 147 души, което е с 2630 повече, отколкото през 2011 г. Това не е показателно обаче, тъй като НСИ брои само хората, които са сменили адресната си регистрация, т.е. предполага се, че емигрантите са много повече.
Едновременно с това България според доклада ще става все по-привлекателна за чужденците – най-вече тези от по-слабо икономически и социално развити страни. „През последните години бавно се развива процес на нарастване на имиграционния поток. Може да се очаква, че тази тенденция ще се засилва, особено след по-пълноценното интегриране на България в ЕС. Това би могло да доведе до взаимното компенсиране на двата потока (емиграция-имиграция) до 2015 г.“, пише Адемов. През 2012 г. 7124 души са променили местоживеенето си от чужбина в България. По данни от последното преброяване към началото на 2011 г. в България постоянно живеят 36 723 лица с чуждо гражданство. Те са едва 0.5% от населението ни.
Социалният министър говори за „емиграционна изтощеност“ на страната. Това означава, че „значителна част от младото население, от което основно се излъчват мигрантите, вече е извън територията на страната“. От друга страна, по-ниската раждаемост и застаряването на населението също ще ограничават емиграцията, смятат авторите на доклада. В същото време Адемов прогнозира, че е възможно след 2014 г. все повече българи с търсени и по-добре платени професии да напуснат страната – като лекари, медицински сестри, инженери, строители и др., което ще се отрази неблагоприятно на пазара на труда и ще забави развитието в съответните сектори.
ОТ СТАТИСТИКАТА
По официални данни от 1980 до 2011 г. 233 463 души са променили настоящия си адрес от чужбина в България. От тях 91.9% са български граждани, завърнали се след престой в чужбина. В същото време за десет години – от 2001 до 2011 г. – 175 244 души са напуснали страната.
- Месни заговезни или Неделя месопустна
Страшният Съд Днес българската православна църква отбелязва Месни заговезни. Това е първият празник от Великденския цикъл и винаги се чества осем седмици преди Великден. Неделята е месопустна, защото от днес 23 февруари до 20 април, когато е Възкресение Христово – Великден християните престават да ядат месо. Славянската дума „месопуст“ отговаря на гръцката „апокреос” и означава „лишаване от месо”. Сред хората е позната и с други имена: Месни заговезни, Месни поклади, Месница, Месно запустенье. Името на празника се определя от традиционната, последна вечеря с месо. След това се заговява и до края на великденските пости не се слага нито хапка месо в устата. Подготвяйки вярващите за изпитанието на строгия пост обаче църквата позволява през следващата седмица да се консумира мляко и всичко, произведено от него. В осемте дни между Месни и Сирни заговезни, наречени Чиста неделя, хората се веселят, защото с идването на Песи понеделник (първият понеделник след Сирница) се забраняват тържествата, сватбите и кръщенетата. Забраната свършва едновременно с края на великденските пости. Вечерта на месни заговезни в семеен кръг се слага трапеза с месни ястия. Традиционни гозби за този ден са варена кокошка, свинско с кисело зеле, свинско с булгур или нахут, сарми с месо, баница с животинска мазнина (мас, краве масло), баница с месо.
По традиция малко преди вечеря на Месни заговезни младите посещават кръстника и родителите на булката. Носят им дарове: варена кокошка, обреден хляб и вино, днес най-често торта. На празника цялото семейство се събира на масата и заговява за последно с богата на месни продукти трапеза.
От този ден до Великден не трябва да се консумира месо. От Месни Заговезни започва 40 дневния Великденски пост.
Днешния ден се нарича още и Неделя на Страшния Съд. Това е третата неделя от триседмичния период преди започването на Великия пост. През това време богослужението започва да включва песнопения от Триода – литургическа книга, която съдържа богослужбите от Неделя на митаря и фарисея, десета преди Пасха (Великден), до Велика и Свята Събота.
На този ден Църквата напомня Съда на всички хора, които ще застанат пред Божия трон в деня, когато Христос отново ще се върне в славата Си.
Съботата преди Неделя месопустна (Месни заговезни), е денят на първата за годината голяма Задушница, когато се извършва помен в чест на мъртвите. Съботата е определена за задушница, защото на следващия ден, Неделя на Месни заговезни, с Евангелско четене се припомня картината на Страшния съд. На Задушница се посещават гробовете на починали близки и се раздават за възпоменание варено жито, пита и вино. Житото е символ на възкресението, виното е символ на кръвта на Исус Христос. Паленето на свещи символизира горещата вяра, а пламъчетата напомнят за безсмъртието на душите на покойниците. Както на всеки помен, така и на Задушница се раздава на бедни и нуждаещи се.
Следващата седмица и идната неделя са известни като „Неделя на Всеопрощението“ или просто „Прошка“. По християнски обичай през дните от месни до Сирни заговезни по-младите посещават домовете на по-възрастните – родители, кръстници, роднини, близки и от по-възрастнити за изминалата година, от които се чувстват задължени да поискат прошка.
Великият пост започва от понеделник след Сиропустната неделя (Сирни заговезни).
- Жена пусть поволнуется – А. Стреляный об украинской революции
Анатолий Стреляный – писатель и публицист, ведущий программы Радио Свобода „Ваши письма“
А. Стреляный. Фото: Svoboda.org Украинская Февральская революция – это революция двойного назначения или двойного происхождения, она, соответственно, на двойной тяге. Во-первых, это антикриминальная революция. Это протест против власти Партии регионов, родной сестры российской партии жуликов и воров. Люди Партии регионов достали в первую очередь предпринимателей, в том числе довольно крупных. Придя к власти, с ухватками чистых уголовников стали грабить и давить всех подряд. Не случайно каждый четвертый на Майдане – предприниматель или что-то в этом роде. Хотел бы я увидеть российскую газету или экран казенного направления, которые бы внятно и не один раз сообщили это своим зрителям и читателям – что взбунтовались, среди прочих, предприниматели – самые гордые, смелые и грамотные из них. Это почти исключительно люди с высшим образованием.
Янукович, его сыны и их друзья взяли страну в плен и стали делать с нею что хотели. Моя мать говорила: что хотят, то и делают. Это – кратчайшее и самое емкое из определений советской власти и ее кадров, их манер и психологии. Самой сути. Что хотят то и делают без всякой оглядки на закон и приличия. Власть такого типа называется еще оккупационной. В этой обстановке оборзели менты, прокуроры и судьи. Страна почти превратилась в лагерную зону с паханатом не в переносном, а в буквальном смысле слова. Вот почему эту революцию называют антикриминальной. Было бы точнее – антиоккупационной. Донецкие, как называют кадровый состав Януковича, попытались установить в Украине оккупационный режим. Теперь он, кажется, издыхает под ударами революции и под тяжестью своих бесчинств.
Во-вторых, это национально-освободительная революция. Можно сказать, это продолжение той национально-освободительной революции, которой являлся Майдан 2004 года. Партия Януковича, оказавшись у власти, отменила, если так можно выразиться, государственное строительство. Она как бы забыла – да и действительно забыла! – что существует, во всяком случае должно существовать и развиваться, укрепляться государство под названием Украина. Страна стала превращаться в сплошной суржик. Суржик – это ни то, ни се, ни украинское, ни русское. Нечто безыдейное, бесполитическое. Дело не в том, что стали придавливать украинство или поднимать русскость, нет, но махровым цветом пошла цвести равнодушная, бессердечная, тупая совковость. Во всем. Оказалось, что люди это чувствуют, на них это действует угнетающе. Они не могут выразить словами, в чем дело, но вот ногами, когда пришлось, – выразили: вышли на Майдан, ноги сами их вынесли. Захотелось государства, в котором был бы порядок, право, государственное достоинство, культура государственности, вообще какая-то культура. Украиноязычные и русскоязычные органично объединились в стремлении стать, наконец, нормальным европейским государством, прервать тот процесс, который развернула правящая сила под лозунгом: „Усьо будет Донбасс“.
Мы говорим: революция, но надо иметь в виду, что творят ее, в общем, единицы. Единицы, но это – личности. Что такое несколько тысяч человек на почти полсотни миллионов? Оказалось, что это может быть сила, и очень большая, решающая. Лишний раз задумаешься о роли личности в истории. Мы увидели, какой может быть роль всего нескольких тысяч личностей. Есть понятие: творческое меньшинство. Здесь – героическое меньшинство. Героическое и, конечно, творческое. Личный состав партии власти в Украине оказался не готовым умирать. Жить хотят. Ринулись на Запад. Самолетам в небе над Киевом стало тесно. Кто не может убежать далеко, забиваются в норы. Перебегают в стан победителей. Тысячи тех, что орали: „Усьо будет Донбасс!“, доехав до Киева, куда их гнали, чтобы они за две-три сотни гривен там показали, как народ поддерживает Януковича, уже на вокзале поворачивают назад и прямо говорят, почему не хотят в город: там, оказывается, надо умирать. А им хоцца жить. А в Киеве – горстка людей, готовых умирать, и умирают. Почему победила Чечня? И не только победила, а заставила Москву платит ей дань, и Москва исправно платит. Потому что в Чечне оказалось достаточно людей, готовых умирать. Мы их видели. Очень спокойные. Никакой истерики. Вот и в Украине. Здесь есть несколько тысяч, это самое малое, а на самом деле их наберется несколько десятков тысяч – людей, готовых умирать в борьбе против того, чтобы в Украине „усьо стало Донбасс“. Тоже очень спокойные.
Звоню знакомому пану Стеценко. „Вы где?“ – “ За рулем, везу противогазы на Майдан“. – „Где взяли?“ – „Там их уже нет, где взял“. – „А потом что будете делать?“ – „Потом поеду на базар, куплю болгарку и трубы. Придумал кой-какую конструкцию для Майдана“. О том, что попытаются разогнать Майдан и не преминут пролить кровь, сообщил мне за два дня. „Что будете делать, если разгонят?“ – “ Кто останется в живых, начнем партизанскую войну“. На Майдане он все три месяца, каждый день, многие ночи. Все время что-то там делает, мастерит, повышает теплоотдачу бочек с горящими дровами. За это время на его счет поступило несколько платежей (он предприниматель-одиночка), почти все пошли на Майдан. Перед днем бойни навестил подругу. Смеется: „Надо было оставить ей последние воспоминания на всякий случай“. – „Вы ей сказали, что будет бойня?“ – „Не, ну что вы!“ – „А жене?“ – „Жене сказал. Пусть поволнуется“.
Разумеется, глядя на это, думаешь о России. Два вопроса. Теперь уже ясно, что будущее России зависит от ответов на эти два вопроса. Первый: сколько людей готовы умереть за партию жуликов и воров, за Путина, за его друзей и пропагандистов? Сколько таких людей в погонах? В погонах – в первую очередь. И второй вопрос: сколько людей, готовых умереть в схватке с партией жуликов и воров? Вот это и есть главные вопросы российской политической жизни, дальнейшей российской истории. Я теперь смотрю только так. Выборы в России – это важно, это замечательно. Даже выборы по-путински – чтобы люди все лучше понимали, что это такое. Но! Вот смотрю на Медведева, например, особенно когда он требует от Януковича, чтобы тот показал, наконец, свою власть над Украиной, то есть стал бы ее бить, и мысленно спрашиваю: „Скажите-ка, Дмитрий Анатольевич, как по вашим данным: сколько россиян в погонах готовы умереть за вас и сколько – против вас? Не голосовать, а умереть, лишь бы не видеть вас с вашим шефом каждый день на экране, не слышать вашей брехни, в том числе – брехни про Украину?“ Дело, кажется, подходит к этому – к тому, что именно эта пропорция будет решать судьбу России. Я не знаю, сколько человек – и когда – будут готовы умереть в борьбе ПРОТИВ Путина и его людей. Но я точно знаю, что ЗА них уже сегодня не готов умереть ни один. Ни один человек. И это они, Путин и его друзья, постарались, что украинская революция наводит меня на эти прикидки их будущего.
Источник: Svoboda.org
- Омбудсманът: Новият Изборен кодекс е версия на предишния
Омбудсманът на България Константин Пенчев заяви, че макар и подобрен, новият Изборен кодекс е версия на предишния. Той е убеден, че е било възможно същият резултат да се постигне с поправки в стария кодекс.
.
Даниел Николов, в. „Стандарт“
Константин Пенчев. Снимка: в. Стандарт“ „Присъствахме на лекции, на които се говореше за нови модели и системи, защо беше целият шум?“ – запита омбудсманът, според когото нищо не е останало от гръмко заявените намерения. Той изрази съмнение, че преференциите за евровота ще заработят. „Да видим дали ще има поне един избран преференциално депутат“, заяви Пенчев пред ТВ7.
Той смята, че същото се е случило и с проекта за нов Наказателен кодекс (НК), който беше внесен в Народното събрание (НС) в края на януари, и по който предстоят обсъждания. „Ако през март и през юни гражданите пренапишат Наказателния кодекс като концепция, какво може да направи парламентът по внесения вече проект, тези обсъждания трябваше да станат преди внасянето“, изрази съжаление за пропуснатата възможност омбудсманът.
Пенчев посочи, че липсва стратегия и програма и в демографската политика. „Никой не приема сериозно демографския проблем, гледат го на парче. Той не е работа на чиновници в министерство. Това е въпрос на политика, която да се възпроизвежда от мнозинство на мнозинство“.
Омбудсманът на България припомни, че след като гражданските протести у нас започнаха преди година, предизвикани от потребителски проблеми, а през май 2013 г. той внесе в парламента доклад в защита на потребителите с предложения как да бъдат решени проблемите, до този момент няма отговор и докладът така и не е разгледан.
- Паметникът на Съветската армия в София осъмна с цветовете на украинското знаме
Паметникът на Съветската армия в София отново осъмна боядисан, като този път той е обагрен в цветовете на украинското знаме. Освен изрисувания флаг, един от съветските войни също е в синьо и жълто. Под знамето пък е изписано „Слава на Украйна” и други послания.
Снимка: Юлия Лазарова, в. „Дневник“ Това е поредният случай, в който монументът в центъра на столицата бива „украсен” от неизвестни художници. Преди време фигурите на скулптурната композиция бяха изрисувани като герои от американски комикси. При друг набег на главите им бяха поставени качулки, подобни на тези на певиците от групата „Пуси Райът”.
Днес при паметника се събра и група протестиращи.
Снимка: Елена Героска, БГНЕС Боядисването на Паметника на Съветската армия идва след последните динамични събития в Украйна, където президентът Виктор Янукович, заедно с други високопоставени представители на неговата администрация, бе отстранен от пост, а опозиционният лидер Юлия Тимошенко беше освободена от затвора. Ден по-рано Янукович сключи в Киев споразумение с опозицията за излизане от политическата и обществена криза, обхванала бившата съветска република след отказа на правителството да подпише Споразумение за асоцииране с Евросъюза.
Източник: Vesti.bg
- Възторг и анархия в Украйна. Майданът ликува, източните райони се цепят
Украйна потъна в анархия и се разцепи. Парламентът свали Янукович и насрочи избори на 25 май
Юлия Тимошенко говори на Майдана, седнала в иинвалидната си количка. Снимка: ЕПА/БГНЕС По-малко от ден след като проруски ориентираният украински президент Виктор Янукович и опозиционните лидери подписаха с европейско посредничество споразумение за изход от кризата, което предвиждаше връщане на старата конституция, ограничаваща президентските правомощия, коалиционно правителство на националното единство и предсрочни избори, Украйна потъна в анархия и на практика се разцепи. Протестиращите пък установиха контрол върху правителствения квартал на Киев.
В събота следобед Върховната Рада свали от власт Янукович и насрочи избори за 25 май. Съгласно текста, подкрепен от 328 народни представители, решението е взето във връзка с това, че Виктор Янукович сам се е отказал от задълженията си на президент, пише агенция РИА „Новости“. Депутатите стигнаха до този извод, тъй като в събота сутрин се оказа, че украинският президент не е в столицата Киев и до момента няма официална информация къде се намира.
Янукович заяви обаче, че няма да подава оставка. В интервю за украинска телевизия той е посочи, че всички последни решения на Върхвната Рада са незаконни и той няма да ги подпише. „Събитията в нашата страна, които целият свят гледа, са пример за държавен преврат“, каза той и добави, че ситуацията напомня идването на власт на нацистите в Германия през 30-те години.
Около час преди изявлението му лидери на рускоговорящите източни райони в страната обявиха, че се отцепват до възстановяване на „конституционния ред“ и не признават решенията на парламента.
Решенията на Върховната Рада
Радостта на хората на площада. Снимка: Ройтерс След като в събота сутрин стана ясно, че председателят на парламента Владимир Рибак е подал оставка, на негово място бе избран близкият съратник на Юлия Тимошенко, депутатът от опозицията Александър Турчинов. Той е високопоставен член на партията на Тимошенко Общоукраинско обединение „Баткившчина“ („Отечество). За него гласуваха 288 депутати от общо 450 в парламента.
Веднага след това с 233 гласа „за“ парламентът гласува постановление за освобождаването на бившия премиер на страната Юлия Тимошенко. При обявяването на резултатите от гласуването в залата се чуха аплодисменти и скандиране „Свобода за Юлия“.
Радата на Украйна реши да възобнови и действието на конституцията от 2004 година без подписа на президента. „За“ гласуваха мнозинството депутати (325 души). С връщането на конституцията от 2004 година силно се ограничават правата на президента.
После парламентът опозиционния депутат Арсен Аваков за вътрешен министър, докато бъде съставено ново коалиционно правителство. Аваков ще заеме силовия пост, след като вчера депутатите уволниха от поста съюзника на президента Виталий Захарченко.
Отцепване на Източна Украйна
По същото време обаче лидерите на рускиговорящите райони в Източна Украйна обявиха, че поемат контрола над тази част от територията на страната „до възстановяване на конституционния и правовия ред“.
Лоялните на президента Виктор Янукович местни ръководители се събраха в Харков, на около час път от руската граница, и поставиха под въпрос легитимността на националния парламент в Киев. Те приеха и резолюция, с която отказват да се съобразяват с решенията на Върховната Рада.
„Решенията, взети от украинския парламент при тези обстоятелства, поставят под съмнение тяхната легитимност и законност. Централните държавни органи са парализирани. До възстановяване на конституционния ред и законността… решихме да поемем отговорност за гарантиране на конституционния ред, законността, правата на гражданите и тяхната сигурност на нашите територии“, се казва в документа.
Според руската агенция „Интерфакс“ на конгреса в Харков освен представители на всички нива на властта в Югоизточна Украйна, град Севастопол и автономната република Крим има и много руски политици.
От Москва в ролята на „наблюдател по поръка на председателя на Съвета на федерацията (горната камара на руския парламент – бел.ред.)“ е пристигна Михаил Маргелов, ръководител на комисията по международни отношения в Съвета. Там е и колегата му от същата комисия в Държавната Дума (долната камара) Алексей Пушков. С тях са и губернаторите на четирите южни области на Русия, съобщават още световните агенции.
Янукович няма да подаде оставка, ще управлява от Харков
Малко след практическото отцепването на Източна Украйна, харковската телевизия 112 излъчи интервю с президента, с което той се отметна от подписаното от него преди ден споразумение с опозицията.
Янукович нарече случващото се в страната „държавен преврат“, а протестиращите „бандити“. Той декларира, че няма намерение да напуска страната, и поясни, че е получил гаранции за сигурността си от международните посредници. Президентът освен това твърди, че някой е стрелял по автомобила му, докато в петък пътувал към киевското летище, за да лети до Харков.
„Но аз не се страхувам… обзет съм от отговорност за страната“, каза той. По думите му е имало и заплахи за живота на председателя на подалия оставка по здравословни причини председател на Върховната Рада Володимир Рибак. Затова той го е взел със себе си в самолета и сега Рибак е на лечение в Донецк, също в Източна Украйна.
В телевизионното из изявление Виктор Янукович подчерта, че очаква „реакцията на международната общност“ и това как тя „ще изпълнява своите ангажименти“. Президентът обаче заяви, че не само няма да подава остава, но и няма намерение да подписва, приетите от Върховната Рада закони, защото са нелегитимни.
Варшавският вестник „Газета виборча“, цитиран от БТА, коментира, че ако Янукович не подпише приетите от парламента в петък и в събота закони от парламента – за възстановяване на конституцията от 2004 г., за пълна амнистия на демонстрантите и т. н. – това би означавало, че ще станат невалидни издействаните с посредничеството на трима външни министри от ЕС споразумения между властите и опозицията.
В предварително записаното интервю Янукович каза, че случващото се в Украйна е държавен преврат, който е бил видян от страната и от целия свят. Той сравни действията на радикалната украинска опозиция с действията на германските нацисти през 30-те години на миналия век и каза, че националисти са подпалили 500 офиса на неговата Партия на регионите.
Янукович каза, че е пристигнал в Харков късно снощи с намерение да участва в днешния конгрес на депутати, представляващи тази партия в областни и общински съвети в източните украински области. После обаче не е присъствал на конгреса, за да може да следи ситуацията в страната.
Президентът каза, че се опитват да му отправят заплахи и че в страната сега има „вандализъм, бандитизъм и държавен преврат“. Той декларира, че прави всичко възможно „за да защити страната си от разкол, да спре кръвопролитието“ и че ще продължи да пътува и да се среща с хора.
„Искам да намеря отговора – какво да правим по-нататък в нашата страна, по какъв път да тръгнем“, заключи Виктор Янукович.
Междувременно докато той е в Харков, хиляди украинци се стекоха да разгледат изоставената му обширна резиденция в района „Межигорие“ на Киев. Контролът над комплекса е поет от гражданските отряди на т.нар. самоотбрана. Те пуснаха първо журналистите, след което организират малки групи от извилите се на опашка граждани, съобщава местната агенция УНН.
Представители на националистическата партия „Свобода“ са внесли в парламента проект на решение, с което „Межигорие“ да придобие статут на общинска собственост с идея на нейна територия да се изгради нещо полезно от типа на модерна детска болница.
Опозицията превзе летището, търси депутати и бойци от „Беркут“
Работно облекло за журналисти на Майдана. Снимка: Иля Варламов, Zyalt.livejournal.com По-рано през деня кореспондентът на руската служба на Би Би Си Олег Болдирев съобщи, че опозиционните сили в Украйна са завзели и международното летище в Киев „Жуляни“ и извършват безпрецедентни проверки на пасажерите в самолетите.
По думите му в ръцете на проверяващите има списъци. Най-дългият списък е с фамилиите на 1467 служители на специалните части „Беркут“. Има и списъци на депутатите от Върховната Рада, на чиновници и олигарси.
По думите на един от проверяващите, до този момент не е открит нито един човек от списъците.
Полицията застана „на страната на народа“, армията пази неутралитет
По-рано през деня след избора на нов министър на вътрешните работи в комюнике от името на целия състав на Министерството на вътрешните работи, публикувано на официалния му сайт, украинската милиция заяви, че е „на страната на народа“ и споделя неговите въжделения „за бързи промени“, предаде агенция „Франс прес“.
„Отдаваме почит към убитите“ при насилието тази седмица в Киев, чийто брой достигна 80 души, се допълва в комюникето, цитирано от АФП.
След като стана ясно, че Украйна на практика е разделена изявление направи и новият началник на Генералния щаб на въоръжените сили на страната адмирал Юрий Илин. Аримята няма да се замесва във вътрешнополитически конфликт, цитира думите му агенция „Интерфакс“.
„Въоръжените сили са верни на конституционния си дълг и не могат да бъдат въвлечени във вътрешнополитически конфликт. Ръководството на армията ще действа изключително в съответствие с изискванията на действащото законодателство. Личният състав се намира в местата на постоянната си дислокация и изпълнява планови задачи в системата от всекидневния си живот“, се казва в специалното изявление на интернет сайта на Министерството на отбраната.
Освен това адмирал Илин добавя, че като офицер не вижда никакъв друг път, „освен честно да се служи на украинския народ“ и заявява, че не е издал и няма да издава „никакви престъпни заповеди“.
Юлия Тимошенко е на свобода
Междувременно стана ясно, че часове след като парламентът направи необходимите изменения в Наказателния кодекс, които да направят възможно освобождаването на бившият премиер Юлия Тимошенко, тя вече е на свобода.
Тимошенко е напуснала затворническата болница в Харков, където излежаваше 7 годишна присъда, съобщи Ройтерс, позовавайки се на очевидци.
Тя бе осъдена през октомври 2011 г. за превишаване на правата си при сключване на газовите договори с Русия през 2009 г., като Западът определяше присъдата й като политически мотивирана.
Преди да отлети от Харков за Киев, Тимошенко каза пред журналисти, че се отправя към киевския Площад на независимостта. На въпрос за по-нататъшните си планове тя отговори: „Ще се кандидатирам за поста президент“, съобщи ИТАР-ТАСС.
„Диктатурата падна, но не се прибирайте по домовете си“
Витрина в центъра на Киев. Снимка: Иля Варламов, Zyalt.livejournal.com Бившият премиер била изведена от харковската клиника, където е лекуваше, на инвалидна количка, но имала бодър вид. Според агенцията тя е отлетяла за Киев със специаленсамолет, където по-късно се появи пред демонстрантите на“Майдана“.
„Диктатурата падна“, гласи първото изявление на ЮлияТимошенко след освобождаването й, поместено на уебсайта нанейната партия „Баткившчина“ и цитирано от АФП.
Пристигайки на столичното летище „Жуляни“ тя каза на журналистите, че първо ще отиде на водещата към площада улица „Грушевски“, където тази седмица загинаха десетки протестиращи, за да почете паметта им.
„Сега първите ми стъпки искам да са на „Грушевски“, където отдадоха живота си първите наши герои“, каза Тимошенко. Тя добави, е след това ще отиде на Майдана на независимостта.
„Всички, виновни за насилието срещу украинци, трябва да бъдат наказани. Ще бъдем достойни за паметта на тези хора, които загинаха, които ни отвориха пътя… ако накажем всички до последния, който им е отнел живота, който би студентите, който би мирните ни хора.“
Според агенция „Интерфакс“ тя е заявила при излизането си от болницата в Харков, че е „сигурна, че Украйна ще стане в близко бъдеще член на Европейския съюз и това ще промени всичко“.
В речта си пред препълнения до краен предел Площад на независимостта Тимошенко призова хората да не се разотиват, докато украинците не видят, че новата власт е именно тази, на която народът се доверява.
„Ако някой ви каже: „Можете да се прибирате у дома, вече всичко е решено, повече няма какво да правите тук“ – не вярвайте на такива изявления, не вярвайте нито една дума“, каза тя. „Докато не завършите докрай това дело, до последната крачка, никой не може да си тръгва.“
Пред десетките хиляди на площада тя призова да се накажат всички, виновни за насилието.
„Когато снайперистите пускаха куршуми в сърцата на убитите момчета, те стреляха в сърцето на всеки един от нас. И ако тези, които организираха и извършиха това, не бъдат наказани с най-жесток съд, с вас нищо не сме свършили. Ако им позволим да се измъкнат от отговорност, ако простим на всеки, стрелял в сърцата на нашите герои, това ще е позор навеки.“ Според думите й загиналите „ще бъдат нашата отговорност за всяка крачка, която ще направим в бъдеще“.
Тимошенко отбеляза още, че разбира, че хората са спрели да вярват на политиците.
„Ще бъда гарант на това да знаете какво става зад кулисите… Не просто се кая, умолявам ви за прошка за всички политици, без значение от коя партия. Искам да кажа от името на всички – политиците не бяха достойни за вас, за вашата кръв. Искам да направя всичко, за да видите други политици, чиновници, длъжностни лица. И да бъдете част от построяването на нова страна.“
Макар да изглеждаше немощна и да се придвижваше в инвалидна количка, бившият премиер завърши изказването си с обещание, че ще се върне на работа.
„Завръщам се на работа. Нито минута няма да пропусна, за да се почувствате щастливи в своята страна.“
След края на нейното изказване целият площад скандираше „Украйна е Европа!“
Източник: Mediapool
- Обама и Путин обсъдиха събитията в Украйна
Снимка: БГНЕС Американският президент Барак Обама и руският му колега Владимир Путин са обсъдили в продължил около час телефонен разговор събитията в Украйна от вчера, предадоха световните информационни агенции. Това е съобщил за медиите говорителят на Белия дом Джей Карни.
Припомняме, вчера украинският президент Виктор Янукович и опозицията постигнаха споразумение. Мандатът на президента ще бъде съкратен и предстои предсрочен вот още тази година. Ще бъде върната и старата конституция на страната от 2004 година, в която президентските правомощия са по-малко. Отменни бяха и антитерористичните операции на властите срещу протестиращите. С нов закон, приет от Върховната Рада ще бъде възможно и освобождаването на бившия премиер Юлия Тимошенко, която излежава 7-годишна присъда.
Въпреки постигнатото обаче протестиращи поискаха незабавната оставка на държавния глава. Във Върховната Рада бе внесен законопроект за импийчмънт на Янукович.
Обама и Путин са обсъдили възможностите постигнатото на срещата на украинските власти да бъде изпълнено възможно най-скоро, както и да бъде стабилизирана икономиката и да бъдат проведени реформи.
Путин е обърнал внимание на радикалните опозиционери в Украйна, които са сериозна опасност за страната.
Други теми, които Путин и Обама са обсъдили, са хода на преговорите със Сирия и унищожението на химическия арсенал, преговорите с Иран по ядрената му програма, както и Олимпийските игри в Сочи.
Източник: News.bg
- (Не)Споразумението в Украйна
Предистория
На интернет сайта на украинския президент е публикуван пълният текст на Споразумението за уреждане на кризата в Украйна, с който се прави опит за спиране на кръвопролитието в страната.
То е подписано от президента Виктор Янукович и ръководителите на парламентарните групи на партия УДАР Виталий Кличко, на партия „Баткивщина“ Арсений Яценюк и на движението „Свобода“ Олег Тягнибок.
Като свидетели на споразумението се явяват външните министри на Германия Франк-Валтер Щайнмайер и на Полша Радослав Шикорски, както и ръководителят на Департамента за континентална Европа към външното министерство на Франция Ерик Фурние.
Белият дом приветства подписването на споразумението за излизане от кризата в Украйна, предаде Ройтерс.
„Подкрепяме усилията на всички, които договориха това споразумение, и куража на лидерите на опозицията, които признаха, че постигането на компромис е било необходимо“, каза Джей Карни, говорителят на Белия дом.
Той посочи, че Вашингтон ще следи отблизо как ще се прилага споразумението и остава в готовност да наложи санкции при необходимост.
„Сега вниманието трябва да бъде фокусирано върху прилагането на това споразумение“, подчерта Карни.
.
Ето какво съдържа споразумението:
Обезпокоени от трагичните случаи на загинали в Украйна,Стремейки се незабавно да прекратим кръвопролитието,
Решително настроени да продължим пътя към политическо уреждане на кризата.
Ние, долуподписаните страни, се договорихме за следното:
1. В продължение на 48 часа от подписването на настоящото Споразумение да бъде приет, подписан и обнародван специален закон, който подновява действието на Конституцията на Украйна от 2004г. с внесените по-рано промени. Подписаните заявяват за намерението си да създадат коалиция и да сформират Правителство на националното единство в следващите 10 дни.
2. Конституционна реформа, която да балансира правомощията на президента, правителството и парламента, ще започне незабавно и ще бъде завършена през септември 2014г.
3. Президентските избори ще се проведат веднага след приемането на нова Конституция на Украйна, но не по-късно от декември 2014г. Ще бъде прието ново изборно законодателство, както и ще се сформира нов състав на Централната избирателна комисия на пропорционална основа, в съответствие с правилата на ОССЕ и Венецианската комисия.
4. Разследването на неотдавнашните актове на насилие ще се проведе под общия мониторинг на властите, опозицията и Съвета на Европа.
5. Властта няма да въвежда извънредно положение. Властта и опозицията ще се въздържат от употребата на силови мерки.
Върховната Рада на Украйна ще приеме трети закон за освобождаване от отговорност, който ще действа и върху тези правонарушения, които предвижда и законът от 17 февруари 2014г.
Двете страни ще полагат сериозни усилия за нормализиране живота в градовете и селата по пътя на освобождаване на административните и обществени сгради и разблокиране на улици, кръстовища и площади.
Незаконното оръжие трябва да бъде предадено на органите на МВР на Украйна в рамките на 24 часа след встъпването в сила на указания по-горе указ (т.1. от Споразумението).
След указания период всички случаи на незаконно носене и притежаване на оръжие ще попадат под действащото законодателство на Украйна. Силите на опозицията и властите ще се оттеглят от позициите на противопоставяне. Властта ще използва силите на реда изключително за физическа защита на сградите на органите на властта.
6. Министрите на външните работи на Франция, Германия, Полша и Специалният представител на Президента на Руската федерация призовават към незабавно прекратяване на всички видове насилие и противостоене.
Киев, 21 февруари 2014 г.
––––––––––
Оказа се обаче, че това Споразумение за уреждане на кризата не бе прието. Вижте как по-долу.
Протестиращи не приемат споразумението, ако Янукович не бъде отстранен веднага
В протестния лагер в Киев преобладава гняв въпреки трудно постигната сделка между опозицията и президента на Украйна, съобщава Асошиейтед прес.
Протестиращите освиркаха опозиционните фигури, които се появиха тази вечер на Площада на независимостта, за да ги информират за споразумението.
Един радикален оратор заплаши да продължи офанзивата с оръжие, ако опозицията не поиска от президента Виктор Янукович да подаде оставка. Други скандираха „Смърт на престъпника“ по адрес на Янукович.
Президентът се съгласи днес да се откаже от част от правомощията си и да включи опозицията в правителството. Но споразумението не удовлетворява основното искане на протестиращите – Янукович да се откаже от властта незабавно, допълва АП.
Едно от исканията им е до 10 часа сутринта в събота Янукович да бъде отстранен, в противен случаи дори се чуват гласове за превземане на сградата на президентската администрация с оръжие.
.
Русия не подписа споразумението от Киев, призовава за референдум по реформата
Пратеникът на руския президент в Киев заяви в петък, че не е подписвал споразумението между враждуващите страни, защото „ние сме само свидетели тук и диалогът между украинците си е тяхна работа“.
Владимир Лукин, който пристигна вчера в Украйна по молба на президента Янукович, каза след завръщането си в Москва: „Въпросът е, че ние не разбираме съвсем каква е нашата роля в това. Искаме да сме полезни без да се месим във вътрешните работи на тази държава, без да поемаме задължения, които не са съвсем ясни“, цитира думите му „Интерфакс“.
Под споразумението между Янукович и трима лидери на опозицията като свидетели се подписаха високопоставени представители на Германия, Франция и Полша. Според Андрей Клюев, ръководител на администрацията на украинския президент, Лукин не е поставил подписа си и дори не е присъствал на церемонията, защото не е имал мандат от Москва за това.
Според пратеника на Владимир Путин разговорите за спиране на украинската криза са отбелязали напредък, но Москва има известни въпроси за ролята на договорената сделка. „Остават определени въпроси, консултациите ще продължат, това е нормален процес. Разговаряхме, изяснявахме си позициите, ще продължим консултациите и в този смисъл, това разбира се е напредък“, добави той.
Русия настоява, че не се меси в събитията в Украйна и критикува Запада, че прави точно това, включително като наложил на Янукович посредничеството на тримата външни министри от Германия, Франция и Полша.
Външният министър Сергей Лавров в петък отново повтори тезата, че Европа трябва да осъди „радикалите“ сред протестиращите, отговорни за насилието. В съобщение на министерството се казва, че е имало телефонен разговор на Лавров с ръководителя на външната политика на ЕС Катрин Аштън, в който е обсъдено споразумението от Киев „и перспективите за неговото прилагане в условията на продължаваща активност на екстремистките сили“.
РИА „Новости“ цитира изявление на външното министерство, в което се призовава промените да бъдат подложени на референдум.
„Убедени сме, че такива съдбоносни за Украйна процеси като конституционната реформа трябва да се осъществяват с пълното привличане на политическите сили и регионите, а проектът на такава реформа – да бъде подложен на всенароден референдум. Практическите крачки по незабавното успокояване на ситуацията трябва да се правят и от двете страни, за да се съдейства на националното помирение. И, разбира се, каквито и да е форми на посредничество трябва да се извършват при безусловно уважение към суверенитета на Украйна“, се казва в текста.
А в същото време днес и утре в Украйна са дни на траур
А Украинският президент Виктор Янукович обяви 22 и 23 февруари за дни на траур в Украйна, гласи съобщение на официалния сайт на държавния глава.
Националните знамена ще бъдат спуснати наполовина, ще бъдат отменени развлекателните събития и спортните състезания, ще бъдат променени програмите на телевизиите и радиата.
След дните на кървави схватки по улиците на Киев , все още няма окончателни данни за жертвите. В петък репортер на „Ройтерс“ съобщи, че е видял до Майдана 21 тела на цивилни. От медицинската служба на протеста пък съобщиха за близо 100 жертви и над 500 ранени.
Източник: в. „Капитал“
Четири карти илюстриращи вероятното бъдеще на Украйна (кликнете върху тях) - Парламентът прие новия Изборен кодекс, чака се президентско вето
След 8 дни работа депутатите приеха на второ четене новия Изборен кодекс.
Президентът Росен Плевнелиев предупреди при срещата си с БСП, че се готви да наложи вето на кодекса. Той обаче така и не обяви кои точно текстове ще атакува.
Управляващите се надяват бързо да преодолеят ветото му и на евроизборите през май да се гласува по новите правила.
Новият кодекс ще ни позволява да гласуваме с два знака – X и V, и да пренареждаме листите, но не и да сменяме водачите им при национални избори. Гласуването отново ще е между 6 и 19 часа.
При вота за Европейска парламент можем и да сменим първенеца на листата с праг от 5%. За националните избори прагът за преференция е 7%.
Принципът за уседналост остава за местните избори и за евровота. За да гласуваме за кмет и общински съвет, ще трябва да сме живели минимум 6 месеца в съответното населено място.
За участието в евроизборите изискването е да сме живели минимум 3 месеца в България или друга държава от ЕС.
Предизборна агитация ще е разрешена само на български език.
Отпадна предложението за активна регистрация за изборите, която предполага в списъците да влизат всички, които са гласували на предходните избори, а останалите с право на вот да заявят изрично желание и да бъдат дописвани.
Това означава, че списъците отново ще са пълни с мъртви души.
Не беше прието и предложението на ГЕРБ за възможност за електронно гласуване.
.
Източник: OFFNews
- Треперете! Идва звярът! (В. Найденов за страха от мажоритарния вот)
Валери Найденов, в. „24 часа“
.
Треперете! От морето ще излезе звяр със седем глави и десет рога; на роговете му ще има десет корони, а на главите му – богохулни имена!
Това чудовище е мажоритарната избирателна система, така както я виждат на страниците на „24 часа“ трима български политически апостоли – Лютви Местан, Иван Костов и проф. Драгомир Драганов.
Познахте, звяра съм го преписал от откровенията на апостол Йоан. Но да започнем с професора, чийто звяр е най-кротък: „Мажоритарният вот ще ни вкара в беда.“ Да вземем само едно изречение от неговата статия:
Драгомир Драганов „През 1991 г. с новата ни конституция ние избрахме модел на демокрация, който е далеч както от американския, така и от английския, а също и от френския, където се прилагат трите разновидности на мажоритарните избирателни системи.“
Първо, в САЩ и Англия избирателната система е една и съща. Второ, освен изброените от него 2+1, „мажоритарни разновидности“ има и още няколко, като например „алтернативен вот“, „блоков вот“ и прочее. И трето, проф. Драганов е единственият човек на планетата, който твърди че този „модел на демокрация“ ни е оженил за партийните листи навсегда. Той го бърка с брачните обещания. Навсякъде около нас народите се развеждат и пак се женят.
С две думи, професорът е по-наясно с историята. За разлика от Иван Костов, който вижда много по-страховит звяр: „Мажоритарен вот у нас е все едно да гасиш огън с бензин“. Той далдисва две хилядолетия назад, към краха на Римската република и го обяснява с мажоритарния вот!
Иван Костов И ти ли, Бруте? А как да обясним раждането на Римската република тогава? Тя се зачева именно с мажоритарните избори за публичните длъжности през 509 г. преди Христа. Древните римляни, в своето невежество, изобщо не са чували за партийни листи.
Излиза, че ако в Рим не е имало никакви избори, републиката е щяла да оцелее. Аз познавам г-н Костов като доста интелигентен човек и затова подозирам, че някой умник му е подхвърлил „опорни точки“, преди да се яви по Дарик радио. За да си върне фокуса, нека обсъди Древния Рим с професор Драганов.
Лютви Местан И така, след тези двама подгряващи апокалиптици, минавам към истинския апостол Йоан – Лютви Местан. Неговият звяр се ражда от статистика.
Експертите на г-н Местан са разпечатали данните за вота по общини за парламентарните избори през 2001 и 2009 г., когато имаше нов „месия“. С жълт флумастер са отбелязали победителя във всяка община, независимо дали е с мнозинство или под 50 процента. Така те са „преизчислили“ пропорционалния вот в мажоритарен, видели са звяра на диктатурата и са изпаднали в ужас.
За да се успокоят, аз предлагам същото „преизчисление“, но от мажоритарен вот към пропорционален. През 2003 г. НДСВ излъчи едва 9 от 263 общински кметове. Това е само 3,4 на сто, и то в местни коалиции с други партии. И ако „преизчислим“ тези 3,4 на сто, от които едва ли и 2% принадлежат само на НДСВ, спокойно прогнозираме, че царската партия повече няма да види парламент през крив макарон. Само че след още две години тя профуча пропорционално през макарона и излезе като втората сила с 53 мандата!
Ако това не е ясно, да вземем вота за общини, който е пропорционален, но все пак е локален. През 2003 г. НДСВ взе 6,5 на сто – мизерно, но все пак доста повече от кметските резултати. Явно на кметски вот е едно, на общинарски е друго, а на парламентарен няма никаква връзка с планетата Земя.
От своя изкуствен спътник парламентарните лидери бленуват някак си да „преизчислят“ и кметовете. Да, ама не. Неслучайно доверието към парламента редовно пада под 10 на сто, а към кметовете е над 50 на сто, стига се и до 90.
Българският кмет, избран мажоритарно в 2 тура, е единственият неизменно симпатичен политик. Мислете! Излезте от хипнозата!
Що е хипноза? Например през 2001 г. г-н Райчев произнесе крилатата фраза: „Изборите бяха пропорционални, но хората гласуваха мажоритарно“. Това е нонсенс, но звучи хипнотично, защото простолюдието бърка „мажоритарен“ с „персонален“. Точно тази хипноза води г-н Местан до следния извод:
„С други думи, при изцяло мажоритарни избори (2001 г., 2009 г.) България щеше да се сдобие в първия случай с цар, а във втория – с тотален диктатор- преоблечения в генераллейтенантски дрехи емисар на ъндърграунда.“
Защо “щеше”, нали уж се сдобихме, а после едвам ги детронирахме, къде со кротце и со благо, къде со Костинброд? Истината е, че тъкмо пропорционалният вот насила кара избирателя да се спасява от партиите зад някой Бащица. Така например са се спасили зад Хитлер и Мусолини. И тъкмо пропорционалният вот вкарва в парламента един жълт автобус със 120 напълно непознати люде, тъй като отпред е лепнат портретът на Персоната.
Ако през 2001 г. изборите бяха изцяло мажоритарни, и то като кметските в 2 тура (М2), хората нямаше да се втренчат в портрета на Персоната, а в своя си Иван, Драган или Ахмед. Затова НДСВ щеше да има много по-малък дял от вота. Колко? Никой не може да знае, но в най-добрия случай щеше да се бори за трето и четвърто място с ДПС.
Защо именно пропорционалният вот ражда тези “мексикански вълни”? Защото създава виртуална реалност. Правиш секс с Гичка, но си представяш Памела Андерсън. Много мъже на тази планета в интимни моменти гласуват пропорционално за Памела. Но щом след кулминацията си отворят очите мажоритарно, виждат Гичка.
И като видим своята Гичка, може много да се изненадаме. Да вземем например частичните избори за кмет в село Зарник, Силистренско, миналата година. Печели Руфан Асан от ГЕРБ, а Йозджан Сали от ДПС остава на второ място. Вилаетът явно е твърдо на ДПС. Но сега побеждава пак етнически турчин, но от друга партия! Как да го “преизчислим” този казус, г-н Местан? Как да приемем, че Гичка е способна на изневяра?
Когато българският политик “преизчислява”, той винаги ни плаши със звяра на двупартийността.
Щом гласуваме мажоритарно, в парламента остават само две партии. Ужас! Това донякъде е вярно за М1 (избори в 1 тур). Но защо тогава общинските ни кметове, които се избират в 2 тура (М2), са поне от 10 партии и още кой знае колко коалиции?В политологията това е известно като Закон на Дюверже. Според него както пропорционалният вот, така и М2 водят до многопартийност. Който знае английски, може да се запознае на този адрес http://www.princeton.edu /~achaney/tmve/wiki100k/ docs/Duverger_s_ law.html. Но нека не търси в българската уикипедия, защото там го е писал някой нашенски “експерт”.
Ей, и уикито фалшифицираха, завалиите! Ето как парите развращават науката. Няма случай в световната история досега М2 да е породил двупартийност, уважаеми г-н Местан! Нито по света, нито у нас! През 1990 г. например в изборите за ВНС през пропорционалните листи влязоха само 4 партии, докато чрез М2 бяха избрани депутати от 6 партии плюс двама независими. И ако днес направим подобни избори, в парламента ще влязат повече от 4 партии, хващам се на бас и залагам моята хонда срещу нов мерцедес. Даже добавям и една бормашина.
През 1990 г. впрочем ДПС претърпя лека уплаха, тъй като получи само 11 от 200 мажоритарни мандата, или едва 5,5%. А делът на турското население у нас бе някъде около 9,5%. Днес е паднал леко на 8,8, но депутатите на ДПС в парламента са 36, или 15%. Това са факти, а не “преизчисления” на козите в крави. Така че съвсем естествено е ДПС да се бои от мажоритарния вот. Това го показва и поведението на ДПС през годините. Аз обаче обещавам, че днес ДПС ще получи далеч по-справедлив резултат и пак залагам хондата.
И накрая – общото между професор Драгомир Драганов, Иван Костов, Лютви Местан е, че и тримата ни плашат със звяра на олигархията, тя отдавна си мечтаела за мажоритарен вот. Но ако беше така, сега нямаше да ги пишем тези статии. Защото всички знаем, че мечтите на олигархията се сбъдват първи.
- Тръгвай сине! Напред, и… късмет!
Тръгвай сине! Напред, и… късмет!
Тук надежда за теб не остана.
Скътах тези пари за билет
и поплаках си малко зарана…Все си вярвах, че мойто момче
в тоз несигурен свят ще сполучи.
Но животът надолу тече
и напомня помия за куче.Някой вече ни сложи черта.
Като мъртви дори ни посече.
Щом преминеш след тази врата –
не се връщай тук никога вече.Даже вън да е тежко – ще знам,
че синът ми със труд ще успее.
Тук да прося за нас ме е срам,
а оттатък – поне се живее.Малка пенсия имам. Уви!
И за двама се никак не връзва.
Тръгвай, моя любов, и върви,
че сърце ми от болка измръзва.Ще намериш все нещо, нали?
Армаган да изпратиш на време.
Вересията свърши. Боли!
Левче никой не ще да заеме.Тръгвай, сине, от тоз терминал!
Колко други навън отлетяха…
Не поглеждай баща си през жал!
Тя, в сърцето, е родната стряха!Щом превърнаха родното в ад,
то чистилище вънка поне е…
Ти си силен и толкова млад,
а на мен старостта ми тъмнее.И да пишеш… Ще чакам, до дни!
Ето, виждам за теб самолета…
Усмихни се, сине мой, усмихни
на баща си душицата клета...
Ясен Ведрин
- „Шеврон“ се извинява за трагичен инцидент с… купони за безплатна пица
Компанията за добив на шистов газ съжалява за избухнал на 11 февруари т.г. токсичен пожар в Бобтаун, щата Пенсилвания, който излиза извън контрол и убива човек. „Шеврон“ изпраща извинително писмо до местните хора, придружено с купони за безплатна пица. Информация за това може да се прочете в различни сайтове, включително и на български. Това, което стана известно, е, че миналата седмица жителите на малкото градче Бобтаун са били събудени от ужасен шум, причинен от масивна експлозия в задните им дворове. Причината за взрива и интензивния пожар, който последвал, било съоръжение за добив на шистов газ на „Шеврон“. Повече подробности по темата могат да се прочетат в материала по-долу.
––––––––––––––––––––––––
Милена Трачева, Fakti.bg
Миналата седмица жителите на малкото градче Бобтаун в далечния югозапад на щата Пенсилвания се събудиха до ужасен шум – звукът на масивна експлозия в задните им дворове. Причината за взрива и интензивно горещия огън, който последва, бе едно от съоръженията за добив на шистов газ на компанията Шеврон. При пожара, който се оказа и токсичен, загина един работник, а друг пострада сериозно, съобщава сайтът philly.com.
Компанията Шеврон се почувства толкова зле, че е взривила част от малкия град Бобтаун и е отговорна за токсичния шестдневен пожар, който е излязъл извън контрол, че Отделът за работа с общността изпрати мило писмо до ужасените жители. В него е описано колко зле са се почувствали от компанията относно инцидента и включват подарък – купон за местната пицария – да, точно така – безплатна пица и безплатна сода, пише сайтът Сommondreams.
Разбираемо е, все пак, че обезщетението за нанесените щети в града и загубата на член на общността се равнява на талон за безплатна пица, като се има предвид, че печалбите на компанията за миналата година са намалели до около 21 милиарда щатски долара.
Жестът с пицата изглеждаше като един мил и добросъседски жест от страна на компанията-гигант, но всъщност по-скоро бе проверка на доверието у хората и опит за анализ на обществените нагласи.
„Шеврон признава влиянието, което инцидентът оказва върху обществото. Ние оценяваме, че трябва да бъдем отговорен член на тази общност и ще продължим да се стремим към постигане на работа без инциденти. Ние сме решени да предприемем действия, за да защитим нашите съседи, нашите служители, нашите изпълнители и околната среда…“.
- В рамките на ЕС българите най-недоволни от демокрацията в своята страна
Отчаянието от икономиката у нас достигна гръцки размери, показва ново изследване на Европейската комисия
.
Десислава Колева, в. „Сега“
Периодът на политическа нестабилност, започнал преди една година, срина доверието на гражданите в демокрацията у нас. Удовлетвореността от функционирането на демокрацията в България е паднало до най-ниските нива за ЕС. Песимизмът за състоянието на националната икономика може да се сравнява само с настроенията в Гърция, но в същото време българите проявяват несъразмерно доверие към европейската икономика. Поредната мрачна картина показват данните от последния Евробарометър на общественото мнение в 28-те членки на ЕС. Анкетите са от есента на 2013 г.
84% от хората у нас не са доволни от функционирането на демокрацията. „Протестите и общественото недоволство в България, започнали още от началото на 2013 г. и продължили почти цяла година, водят до значителен спад в дела на удовлетвореността от функционирането на демокрацията – през есента на 2012 г. удовлетворените са 19%, с 5% повече отсега“, отбелязват авторите на изследването. На дъното по този показател ни правят компания Португалия, която единствена ни изпреварва с 85% неудовлетворени, и Румъния, която е на същото дередже като нас.
Удовлетворение от собствената държава изразяват едва 14% от българите при 46% за средния европеец. В същото време българите са доста положително настроени, стане ли дума за ЕС – 52% от сънародниците ни смятат, че демокрацията в съюза функционира както трябва, а недоволните са само около 1/4. В другите държави е обратното – доверието към родината (46%) е по-високото, отколкото е към съюза (43%).
Без да са преживели криза от размерите на гръцката, българите са наравно с южните си съседи по отчаяние за състоянието на националната икономика. 94% от българите смятат, че икономиката ни е в лошо състояние. На същото мнение са 98% от гърците. Заедно с другите страни, в които кризата удари тежко – Кипър, Португалия, Хърватска и Испания, България и Гърция заемат последните места в ЕС по този показател. Същевременно почти половината от хората у нас – 47%, смятат, че европейската икономика се намира в добро състояние. За сравнение: същото мнение споделят едва 28% от европейците.
През есента на 2013 г. 55% от българите смятат, че нещата у нас отиват в грешната посока. Същото смятат за своята страна и 56% от гражданите на ЕС. От есента на 2011 г. до сега делът на оптимистите у нас, които смятат, че вървим в правилната посока, е намалял почти двойно – от 32% на 17%. Едва 12% от българите прогнозират подобряване на икономическата ситуация в следващата една година. Броят на оптимистите намалява от 2010 г., а песимисти вече са почти 1/3 от населението. Близо половината (47%) пък не очакват съществени промени в идната година.
Българите възлагат значително по-големи надежди на ЕС за справяне с последиците от кризата, отколкото на собственото си правителство. 35% от тях смятат, че ЕС е най-способен да се справи със следкризисната ситуация. Спрямо пролетта на м.г. това е 4-процентен ръст. За сметка на това процентът на разчитащите на българското правителство за прилагане на мерки за справяне с негативните ефекти от кризата намалява – от 21% през пролетта на 2013 г. до 15% през есента.
- Правителството се сети: България е пред демографска катастрофа
Най-активните българи напускат страната, се казва в правителствен доклад, изготвен от социалното министерство
България е водач по почти всички негативни демографски тенденции в Европейския съюз – смъртност, ниска раждаемост, отрицателен прираст на населението и др. В дългосрочен план рискът от тези явления е, че населението на страната ще намалява средно с по 35 хил. души годишно, а структурата му се изменя така, че все по-малко работещи ще финансират издръжката на все повече възрастни хора.
Натискът се забелязва най-вече през необходимостта от допълнителни разходи в публичния сектор – за пенсии, за здравеопазване и за социални мерки. Освен това на пазара на труда става все по-трудно да се намерят квалифицирани и високообразовани служители, защото голяма част от тях емигрирали.
Тревожните тенденции са описани в официален правителствен доклад „Демографската политика в България – от предизвикателства към възможности“, който е изготвен от Министерство на труда и социалната политика.
„България е първа сред останалите държави – членки на Европейския съюз, с най-висок отрицателен естествен прираст на населението, т.е. темповете, с които България губи население, са най-високи в Европейския съюз“, се казва в прегледа на демографското развитие.
Социалното министерство посочва, че през цялата втора половина на миналия век коефициентът на прираст на населението намалява, като през 1990 г. достига до нула и оттогава насам е отрицателен.
Това се дължи на всички възможни причини – негативен имиграционен поток, по-висока смъртност, отколкото раждаемост, отлагане на ражданията по икономически причини. По последни данни към края на 2012 г. в България е имало 1.6 млн. жени в детеродна възраст. Броят им е намалял с 310 хил. между 1990 и 2010 г., до края на 2015 г. ще спадне с още 223 хил., а до 2030 г. – с още половин милион.
„Днес жените често са изправени пред дилемата професия, кариера или семейство и деца, и все по-често тази дилема се решава в полза на кариерата. Принос за това имат и удължаването на образованието и промени в културните стереотипи, особено сред жените, в резултат на което у съпрузите се формират определени преценки и възгледи за размера на потомството им и последователността в ражданията, известно като семейно планиране“, се казва в доклада.
Резултат от изместването на ражданията към по-зрялата възраст кара много семейства да се примирят с това, че ще имат само едно дете, въпреки че желаят поне две.
В подобно проучване от 2011 г. Берлинският институт за изследване на демографията посочва, че това явление е характерно за развитите държави, но посочва и решение. Това е гъвкав пазар на труда, който позволява почасов труд, и изграждане на мрежа от ясли и детски градини, където родителите да поверяват децата си без притеснение за качеството на грижите, които ще получат.
Жените мигрират повече
Интересен факт е, че именно жените емигрират повече, отколкото мъжете. Според доклада на министерството сред българите, които сменят своя адрес в страната с адрес в чужбина, жените са с 10% повече от мъжете и близо половината са на възраст 20 – 39 години. От тях 15% са на възраст под 20 години, а около 80% са със средно и висше образование. Първият проблем според експертите е, че млади и образовани хора, в които държавата е инвестирала и които се адаптират по-лесно към пазара на труда, напускат България и това оказва сериозни социални последици за бъдещото развитие на страната.
Другият притеснителен факт е, че емиграцията намалява и възможностите за възпроизводство. Така според министерството се понижава равнището на потенциалната бъдеща раждаемост не само за следващите 10 – 15, но и за много по-дълъг период от време – 40 – 50 години. Миграцията се отразява още по-сериозно на малките населени места.
Какво предлага правителството
Българският отговор на демографските проблеми, които настъпват, засега е да се сформира междуведомствена комисия с представители на всички министерства, която да координира законодателството и секторните политики, да благоприятстват качеството на живота в България.
Социалният министър Хасан Адемов се обяви за задължителна оценка на въздействието при всяка законодателна инициатива на правителството, така че промените да не задълбочават допълнително демографската ситуация.
Източник: в. „Капитал“
- САЩ и ЕС обмислят санкции срещу управляващите в Украйна
Кремъл обвини Запада, екстремистите и опозицията за сблъсъка в Киев
Снимка: БГНЕС Вината за безредиците в Украйна принадлежи не само на екстремистите, но и на лидерите на опозицията, както и на някои западни политици. Това заяви руският министър на външните работи Сергей Лавров, цитиран от РИА Новости.
„Не мога да не спомена и за отговорността, която носят редица западни държави, които всячески се опитаха да се намесят в събитията и поощряваха опозицията в извънправови действия”, изтъкна Лавров.
Посланикът на САЩ в Киев Джефри Пайет заяви, че Вашингтон обсъжда всички инструменти за въздействие върху виновните за насилието в Украйна, предаде Интерфакс.
Дипломатът припомни, че САЩ вече са отнели визите на някои длъжностни лица, които се смята, че са пряко свързани с насилието срещу демонстрантите в Украйна. Той обясни, че Вашингтон не изключва нито една възможност за оказване на влияние в политиката си към Киев, и добави, че очаква скоро да бъде направено изявление във връзка със събитията в Украйна. Пайет припомни, че САЩ осъждат насилието по време на демонстрациите и смятат, че правото на мирни протести трябва да бъде спазвано.
Санкциите, за които утре ще се разберат външните министри на ЕС, най-вероятно ще са отказ от издаване на входни визи за ЕС на президента Янукович, семейството му и най-близките му сътрудници, както и блокиране на техни сметки в ЕС. Някои украински бизнесмени, близки до управлението, вероятно ще бъдат вкарани в „черен списък“, съобщи „Шпигел“.
Меркел и Оланд на извънредна пресконференция в Елисейския дворец. Снимка: ЕПА Днес следобед френският президент Оланд и германската канцлерка Меркел се срещнаха извънредно в Париж.
Германия и Франция осъдиха категорично кървавото насилие в Украйна. Президентът Франсоа Оланд призова за санкции, а канцлерът Ангела Меркел изрази солидарност с протестиращите.
„В Украйна се извършват неизразими, неприемливи, недопустими актове“, заяви Оланд на съвместна пресконференция с Меркел в Париж. Говорейки за „насилието, жестокостта и репресиите“ по най-височайшо нареждане, Оланд заяви, че двамата с Меркел осъждат „всички тези действия и жестокостта, идваща от държавата“. „Всички, които извършиха тези актове, всички, които се готвят да извършват такива актове, трябва да знаят, че ще се сблъскат със санкции“, изтъкна френският президент. „Ние сме солидарни със страдащите мъже и жени“ в Киев, добави Меркел.
Източник: в. „Сега“
- Съветникът на Тодор Живков за „Възродителния процес“
Избрани пасажи от „Истината за Възродителния процес„, публикация на Worldtodaybg.com. Авторът Костадин Чакъров е бил съветник на Тодор Живков и Людмила Живкова. Ще се радваме да чуем различни мнения за един от най-срамните и противоречиви моменти в новата българска история.
–––––––––––––––––––––-
Проблемът е стар, колкото е стара и новата ни българска държава – от Освобождението 1878 г., т.е. повече от 120 г. Решавали са го трима държавни глави – цар Фердинанд, цар Борис III и Тодор Живков. В зависимост от конкретните исторически обстоятелства тези държавници са използвали и различни форми и средства за въздействие върху тюркоезичното население или населението, изповядващо исляма.
В началото на 80-те г. бе прието поверително Постановление Номер 5 за привилегиите на турското население у нас. Стигаше се до такива парадокси, че тез, които работеха във вътрешността на страната, а не в обособените райони, за една и съща работа получаваха повече от представителите на българското население. Освен традиционните образователни привилегии за тях се предвиждаха по-ниски цени на строителни материали, ако строят собствени жилища. Така на практика българите в собствената си страна станаха дискриминирана част от обществото.
Освен това не бива да се забравя, че Турция е вековна имперска сила с много качествена военна и политическа интелигенция. И в най-тежките години на бедност и недоимък Турция е отделяла значителни средства, за да изпраща най-добрите си специалисти на обучение в световните научни и политически централи. Турция изгради активна външна политика на Балканите по отношение именно на онези етнически групи от на населението от другите страни, които бяха наречени от нея “външни турци”.
По своята структура САЩ плътно се доближават до най-приемливия модел за многонационална държава. Основната единица там е федералният щат. Всеки щат има собствена законодателна и изпълнителна власт с ясна субординация с федералната власт. Във всеки щат живеят националности от цял свят, но никоя от тях не може да постави “национален въпрос”, защото веднага ще се сблъска с националния интерес на другите национални групи в щата. Нека си представим за момент хипотезата, че се ликвидират щатите и се създадат автономни републики по национален белег и принадлежност, изградени от отделната територия до федералния връх – испаноезични, славяноезични, многомилионното население от африкански потомци и т.н. Само за 5 години американската държава ще се разпадне от федерация към конфедерация, а оттам – до отделни държави. Затова законодателството в САЩ не борави с понятието “националност”, а с понятието “гражданин”.
Държавите трябва да се изграждат на граждански, а не на етнически принцип. За нас тук, в България, поуката е, че безкрайните компромиси в името на “правата и свободите” на една националност не е най-добрия път. Още повече, че правата са винаги индивидуални, а не колективни!
Изходът и за нас е просто да препишем конституциите и законите на високоразвитите страни като САЩ, Франция, а и конституциите на съседна Гърция или Турция, в които пълен обем права и задължения получава онзи гражданин, който спазва върховенството на държавата и закона, разпростиращ се над цялата територия. Тогава приоритетът става ясен и всеки, който спазва законите на страната, получава пълен обем образование и здравно осигуряване, заеми и материални стимули, гласуване… Който не харесва и не спазва законите на дадената територия, върху която се разпростира суверенитетът на държавата, може да получи само право на пребиваване, т.е. да работи, да живее…, но той не може да гласува, да ползва привилегиите на държавата, благоприятен режим, преференции, икономически стимули…Всъщност, това е правото на престой (резиденция), което получават стотици наши сънародници в чужбина. Те имат само печат в паспорта си, който им урежда престоя там. Но в този престой те нямат правата на гражданин на съответната страна. Едва когато компетентните органи преценят, след съответен срок от 5-10 години, че това наистина е възможно, те стават нейни редовни граждани с пълен обем права и отговорности и с изрична декларация за спазване на всички нейни закони.
За Република България това означава, че ние не трябва под натиск и безкрайно да даваме привилегии на малцинствата. Днес тези привилегии се изразяват в самостоятелен език, образование, телевизия, партия…
Европа бе разделена във военно-политическо, икономическо и културно отношение. В този смисъл България и Турция бяха два враждуващи блока. Върху военните карти ние бяхме страни, които за броени дни и часове трябваше военно да се унищожат. Таканаречените от Анкара “външни турци” бяха обект на целенасочена политическа, икономическа и психологическа обработка, за да се поддържа тяхната устойчивост и същевременно да се дестабилизира евентуалният противник, в случая България.
Убеден бях, че Тодор Живков имаше изключително точна информация за намеренията на турската държава. Освен информацията, идваща от специализираните органи и външно министерство, той разполагаше и с лични, единствено негови канали за пряка информация от чужбина.
Информацията Живков обобщи с един израз:”Искат да ни сложат едно буре с барут в темела на държавата, а фитилът на това буре да бъде в Анкара. Когато искат – да го палят, когато искат – да го гасят. Но тази работа няма да стане така”.
Най-паметни ще останат събитията в с. Корница, Благоевградско. Тъй като по случая се написаха стотици страници, излязоха филмови материали, няма да се спирам подробно на случая. Важно е да се знае, че всички инциденти са ликвидирани само от органите на реда – милицията и Държавна сигурност. Това бяха стотици и хиляди офицери и военнослужещи, които изпълниха своя дълг към закона, в който са се клели за вярна служба.
След 10 ноември и БКП, и “приемницата” й БСП обяви за престъпен акт действията на българските служители от ДС и милицията с една-едничка цел – сами да се скрият зад гърба на изпълнителите. И до днес хиляди офицери и военнослужещи от ДС продължават да носят като клеймо в биографията си присъдата “офицер възродител”. Те всъщност изпълняваха своя дълг на хора, които са поели клетва пред народ и Конституция.
Политическите партии страхливци и до ден днешен не намериха сили да дадат достойна историческа оценка на тези събития.
Всъщност, от средата на 70-те години до края на възродителния процес по същество у нас се водеше една необявена война между БГ и Турция за надмощие над това население. И не българската държава беше, която започна тази война. Тя просто бранеше със закон своите вътрешни интереси, които са изключително право на всяка суверенна държава.
Важна роля в усилията на нашата държава играеш агентурата, голяма част от която беше внедрена сред това население още от времето на царската полиция. Тя беше много опитна и надеждна. Един преглед, направен през средата на 80-те години на агентурата показва, че в активната част на това население и интелигенция всеки трети гражданин е бил агент на ДС.
Но този огромен размер не бива да ни заблуждава. Значителна част от тези агенти при среща с турските амисари или консули веднага си признаваха с твърдението въпрос: “Тук българите ни натискат да ставаме шпиони. Какво да правим?” Турските представители обикновено приемаха и поощряваха тази линия на поведение. От техническите записи, които се придобиваха, се виждаше, че турските емисари отвръщат стандартно: “Майка Турция знае това и ще ви прости. Съгласявайте се да помагате, защото така по-добре ще знаем какво искат българите”.
Както споменах по-горе, турските специални служби поощряваха и поддържаха представителите на това население активно да сътрудничат на ДС. Рано или късно национализмът надделяваше, верският фанатизъм беше силен и “майка Турция” си прибираше децата. Някои от тях преминаха през солидни форми на подготовка за нелегална дейност – преминаха пред школи на КГБ в Москва, получиха легенда и паспорт на избягали граждани от мюсюлманските републики с цел да се внедрят сред гастарбайтерите в Европа и оттам, в перспектива, да проникнат в Турция.
След 10 ноември българската държава отстъпи и се отвори място за едно голямо предателство. Както стана например с “Оня списък”, който включваше имената на българските разузнавачи, работещи на прикритие зад граница, и бе предаден на турското посолство. Наложи се агентът, внедрен в посолството, който документира това престъпление, чрез бягство да се спасява от надвисналото смъртно наказание. Питам се дали българската държава няма да забрави и тази плесница върху нейното лице?
За първи път Турция и България излязоха на международната сцена в открито противоборство. Българската позиция бе далеч по-силна, защото тя се опираше на два фундаментални принципа. В посланието си към турската държава Тодор Живков заяви: “Престанете да си играете с живота и съдбата на това население. Това са български граждани, които живеят в условията на българската държава, и по същество вие извършвате намеса във вътрешните работи на една суверенна държава”. Вторият принцип беше деклариран също ясно и категорично: “България вдига границите, нека и Турция да направи това. Не заигравайте, а дайте възможност всеки, който поиска, да отпътува за Турция. Ние не гоним никого, излишно неселение нямаме. В България хляб и работа има за всеки.”
Тъй като много се спекулира с имотната страна на въпроса, искам да припомня, че точно в тези дни правителството на Георги Атанасов прие разпореждане, с което строго се забраняваше продажбата на земя и имоти на тези, които се изселваха, и заедно с това се предвиждаха мерки за охрана на тяхното имущество. И когато 140 000 души се завърнаха обратно, те намериха непокътнати земята и къщите си. Така че българската държава в нито един момент не е воювала с това свое население. Ако някъде има продаден имот, това е станало при погазването на законите на българската държава. Когато бройката на изселниците надхвърли 400 000 души, Турция каза:”Стига! Спрете!” И затвори едностранно границата.
Всичко това всъщност беше триумф за малка България, която сама се изправи срещу целия свят, за да защити своите законни интереси
Под натиска на обстоятелствата и с помощта на приятелската нам държава Кувейт бе организирана двустранна среща между България и Турция. Тя се състоя на 30 октомври 1989 г. под патронажа на емира на Кувейт шейх Джабер ал-Сабах.
Месут Йълмаз посочи като главна причина за силно влошените двустранни отношения “насилствената смяна на имената и асимилацията на турците” в България. Правейки уговорката, че Турция не поставя предварителни условия и не се намесва в нашите вътрешни работи, добави, че българското правителство, на основата на сега действащия у нас Закон за имената, можело да потърси възможност българските мюсюлмани, ако поискат, да могат да сменят само личните си имена. А фамилните им имена да си останели български/турски. Според Йълмаз това било приемливо и подобна стъпка нямало да накърни достойнството на българското правителство.
В отговор на изложението на Месут Йълмаз от българския представител Георги Йорданов аргументирано бяха отхвърлени претенциите на Турция за наличието в България на “турско национално малцинство”. Те бяха окачествени като опити за политически натиск и намеса във вътрешните работи на НРБ. На турската страна бе предложено да се започне диалог без предварителни условия, като се спазват суверенните права на българската и на турската държава.
След дълга с сложна дискусия, продължила повече от 5 часа, турският министър на външните работи се съгласи българо-турският диалог да продължи. Повтаряйки, че неговите постановки не трябвало да се приемат като предварително условие, Йълмаз заяви, че от бъдещите стъпки на българското правителство много ще зависи нормализирането на отношенията между двете страни. …
Турският министър се съгласи да бъде публикувано съвместно съобщение за срещата. Той прие нашето предложение от текста да отпадне записаното от турска страна, че “отношенията между България и Турция силно са се влошили след 1984 г. по причини, свързани с действията на България”…
След 10 ноември 1989 г. новият външен министър Бойко Димитров, предвид очакваните “радикални” промени, не замина на договорената среща с Месут Йълмаз, която трябваше да се състои около 30 ноември, и трябваше да подпише договора, с който да се закрепят постигнатите съглашения на срещата с Георги Йорданов. През януари Андрей Луканов, след злополучния пленум от 28 декември 1989 г., даде интервю пред анадолската агенция, в което “признава” наличието на турско национално малцинство в България. Така до срещата през февруари на българския външен министър с турския му колега бе проигран и продажно разпилян целият многогодишен капитал и борба за защита на националните интереси.
Трагичното е, че комбинацията от страх и предателство погреба огромната обществена енергия, която българският народ в продължение на близо един век отдели за защита на тези свои законни интереси.
По-долу поместваме два кратки видеозаписа с мнения на български историци и на техен турски колега.
.
. - И електронното правосъдие в България се отлага поне до 2020 г.
Въпреки изхарчените милиони цари хаос – системите на отделните звена са несъвместими, купените сървъри и софтуер се ползват за други цели
.
Самуил Димитров, в. „Сега“
Момент от форум за добри практики в сферата на е-правителство, проведен в София преди четири години. Времето си тече, продължават и разни думи и приказки, но добрите практики пак ще почакат… Снимка: Сio.bg Три месеца след като стана ясно, че въвеждането на електронното правителство се отлага за 2020 г., същото се случва и с е-правосъдието. Въпреки че в края на 2012 г. правосъдното министерство обяви концепция, според която единният правен портал трябваше да започне да работи до 2015 г., в края на миналата седмица ведомството е качило на страницата си нова стратегия, която отлага концепцията с поне пет години. От нея става ясно, че досега ведомствата са харчили пари – и на българските данъкоплатци, и от европейските фондове, без да има реална полза.
В документа не пише колко пари са изразходвани досега и колко трябват още. Бившият министър Диана Ковачева твърдеше, че цената ще е 1.5 млн. евро, за които щеше да се кандидатства по Оперативна програма „Административен капацитет“ (ОПАК). Миналата година от ОПАК са съобщили за предоставени 1.7 млн. лв. на Висшия съдебен съвет (ВСС) за единния портал. Още 2.3 млн. безвъзмездна помощ са отишли при Върховния административен съд за внедряване на единна деловодно-информационна система (ЕДИС). И двата проекта е трябвало да бъдат изпълнени в рамките на 18 месеца.
Буксуването означава, че гражданите още дълго няма да имат лесен достъп до множество регистри, сред които търговският, имотният, на неправителствените организации, политическите партии, за българското гражданство, на самонаетите, на осигурителните фондове, на медиаторите и особените залози. Няма да има единен достъп и до деловодствата на прокуратурите и съдилищата. Още поне 6 години няма да се осъществи и т. нар. лично съдебно досие, което трябва да позволи всеки, който има дела, да може да види онлайн материалите и да изпраща документи с електронен подпис. Призовките и съобщенията по делата също няма да станат електронни в близкото бъдеще. Отлага се внедряването на техника, позволяваща видеоконферентен разпит на свидетели, както и „воденето на виртуални, трансгранични съдебни процеси“. Такава апаратура трябваше да се сложи и в арестите и затворите.
В момента ситуацията е хаотична, е констатирал сегашният екип на правосъдното министерство. „Често в една сграда има толкова доставчици, колкото различни структури от сектора я ползват“, пише в документа. Авторите отбелязват още, че за инфомационните системи на различните институции досега са харчени пари, но ползата от това е малка: „Въпреки изразходвания човешки и финансов ресурс, постигнатите резултати не съответстват на необходимите за обезпечаване на сектор „Правосъдие“ със съвременни технологични средства. Голяма част от придобитите сървъри, комуникационни устройства, системен и приложен софтуер са частично използвани или са използвани не за постигане на конкретните цели“.
От анализа става ясно, че понеже информационните системи са изграждани от различни институции, те не могат да се свържат помежду си и на практика са абсолютно безполезни от гледна точка на единния информационен модел, който се търси при е-правосъдието. Като причини за несвършената работа се посочват още: липсата на стратегически документ, липса на орган, ангажиран с изграждането системата, и политическият фактор.
Липсата на връзка между отделните звена на съдебната система не е единственият проблем. И досега съдилищата имат различни сайтове, които работят по различен начин. Преди няколко години прокуратурата успя да унифицира страниците на окръжните и районните си структури, но в интернет все още могат да се открият старите версии на сайтовете на някои прокуратури. При съдилищата обаче това още не се е случило. Преди две години зам.-председателят на Върховния касационен съд Красимир Влахов обяви, че ще се сформира работна група, която да координира уеднаквяване на интернет страниците. Досега обаче резултат няма. Дори човек да успее да стигне до актовете на съда, трудно би разбрал за кого се отнася съдебното решение, което по принцип е публично, тъй като имената на страните по делото, както и имена на градове, местности и т.н. се заличават. Т.нар. обезличаване на съдебните актове се оправдава със защита на личните данни на страните по процеса. Търсенето по дела в много от съдилищата е затруднено от изискването да се посочи номер на делото.
ДЕЖА ВЮ
С поредното отлагане е-правосъдието все повече започва да прилича на дългогодишната сага с Единната информационна система за противодействие на престъпността (ЕИСПП). Нейното изграждане бе обявено през далечната 1995 г., но тя не е изцяло въведена и до днес, макар че през годините бяха изразходвани поне 20 млн. лв. През миналата година правосъдното министерство обяви поредна обществена поръчка за техника, чрез която към ЕИСПП да се свърже и главна дирекция „Охрана“, която отговаря за арестантите.
- Седмичният сатиричен дневник на Тони Филипов
Тони Филипов, д-р: Из делниците на един луд (10–14 февруари),
Понеделник, 10 февруари
Банкомат в кв. „Левски” бие ток. Потърпевши съобщили в телевизията, че на всеки опит да се изтеглят пари, банкоматът отговарял с токов удар. Един от пострадалите разправя: Аз, вика, съм 80 кила мъж и ме отхвърли на два метъра, ами ако, вика, е човек с пейсмейкър? Спира му пейсмейкърът и животът му приключва…
А дали не е възможно пейсмейкърът да спре при съобщение „В сметката няма наличност”? Бих казал, че токът е по-малкото зло. Поне остава надежда, че в картата има пари, но по чисто технически причини не могат да бъдат изтеглени. Не ли?
Един познат с ток отучи жена си да му бърка в джобовете. Монтира в джоба на сакото си един електрошок. И почти цяла година беше рахат. Но някакъв електротехник прееба работата. (За жената не знам…) Подучил я да прави инвентаризацията с домакинските ръкавици. На което моят човек отговори с шепа кабарчета. Не че беше някаква пинтия, но философията му беше, че лесно взетите пари бързо се харчат…
Пък в Сливен откраднали гръмоотвода от покрива на голям жилищен блок. Досега не било се случвало. Нищо, в бъдеще също няма да се случва. „Мерките за противодействие на битовата престъпност влизат в сила от понеделник”, съобщава „Труд”. Министърът Йовчев казал, че с тия мерки до 2-3 месеца ще има „силен положителен резултат с битовата престъпност”. Важно е да се отбележи, че ще е положителен, щото милиционерските мерки понякога дават и отрицателен.
Борисов вика: „Когато дойдем отново на власт, ще оправим разрушените къщи в село Бисер. Това, вика, е демокрацията на Станишев, да забраняват на хората да говорят за направеното от ГЕРБ за с. Бисер….”
Не сме против да се съобщава на населението за добрите постижения на ГЕРБ. Но за с. Бисер специално имаме малко по-особено мнение… Големи страсти са се развихрили там. Страсти български… Г-жа Антоанета Атанасова разправя: „Построиха ми най-малката къщичка от новите, 7 души едвам се побираме в две стаи, но поне имам покрив над главата си и не ме кълнат. Защото онези, дето им построиха големите къщи, всеки, който мине, ги проклина. Нищо чудно, че доста хора от „палатите“ вече си заминаха на оня свят. Сигурно е от клетвите.“
Това направо ме остави без дъх. Още повече като разбрах, че десетина души вече са се споминали. Сега дали от клетвите, не се знае… Но фактът си е факт. И тая госпожа с двете стаички преди това е живяла на кирпич, но не ѝ стига, че има две стаи в нова тухлена къщичка, гледа другите, дето имат три и четири стаи и ги кълне…
Всичко щеше да е съвсем наред, ако вместо къщи им бяха закарали фургони. На всички еднакви фургони. Щяха да си живеят задружно и да псуват властта. Те и сега я псуват, но всеки по собствени съображения.
Майката на единия от братя Галеви починала, съобщава „Труд”: „Възрастната жена така и не успя да види за последно единствения си син, който изчезна безследно в началото на май 2012 г. На погребението дойдоха близки и роднини, но нито един от двамата братя Галеви.”
Ама вие зер ги чакахте? Ами то щом вие сте се сетили, сигурно и народната милиция се е сетила. И братя Галеви са се е сетили, че всички са се сетили… И затова не са дошли.„Нито един от двамата братя Галеви” не дошъл… Тц, тц, тц… Нали е майка само на единия, бе, защо да идват и двамата?
Пък на конгреса на БСП се появил Първанов, ако че му снеха политическото доверие. И притеснявал делегатите с въпроси: „Защо ме изоставихте?”, „Защо напускате истинското ляво?” и т.н. По някои медии пише, че това бил актьорът Стефан Рядков, маскиран на Първанов. Да, бе… А защо да не е Първанов маскиран като Стефан Рядков? Нима е по-лош артист?!
Първанов на конгреса на БСП.
Съпругата на Войчех Ярузелски, бивш премиер и президент на Полша, иска развод заради изневяра. Знам, рекла Барбара Ярузелска, че ми изневерява, знам и с коя, знам и къде. Не знам само с какво. Щото Войчех е на 90 г. (роден 1923 г.) Когато се казва „надеждата умира последна” се има предвид точно това. Човек доде е жив се надява на някой изостанал оргазъм… Та не точно надеждата, а меракът умира последен.
Вторник, 11 февруари
Цветанов рекъл, че Пеевски командва прокуратурата и ВСС. И медийният император се обидил. И решил да каже какво са си говорили на прословутата среща с главния прокурор в кабинета на Цветанов. Цветанов натискал Цацаров да назначи Ася Петрова за зам.-главен прокурор и да гарантира, че кандидатурата ще мине през ВСС. И да не назначава Борислав Сарафов, щото Цецо не го дишал. Ама ултимативно натискал. Към днешната дата, като вземем под внимание, че и Петрова, и Сарафов са заместници, можем да кажем, че Цацаров е устискал независимостта на прокуратурата на 50%. Всъщност, може и да са малко повече. Щото Цветанов поискал да се прикрие разследване, дошло от Македония, срещу съдийката по делото „Октопод“ Румяна Ченалова, на която много държал. Това Цацаров отказал. Според Пеевски, де… Не го включваме към горните 50%, защото засега съдбата на това разследване е неизвестна.
Все пак и 50% не е никак малко.
Не така обаче стои въпросът за независимостта на медиите. Пеевски разправя, че често се срещали с Цветанов. „Молбата му, вика, бе да осъществявам чадър в моите медии над няколко престъпни босове, с които той и Флоров били близки… Киро Японеца и Йоско от Сливен, който оказвал голяма подкрепа на ГЕРБ в изборите. Но това са само част от имената, за които ме е молил…”
Лелей, колко е… Как да се изразя, без да го обидя… „Молбата му”, „молил”… И той да не му строши хатъра. Добре, ама и за хатър има граници. Поговорката казва: „За хатър лайно не ям.“„Моите медии”? По документи е скъсан като карпатски вълк, по-беден е и от Първанов. В данъчната си декларация за 2012 г. беше записал, че има един малък влог само, спестен от заплатата. И „24 часа” (още не беше негова собственост) го иронизираше: „Депутатът от ДПС Делян Пеевски живее на фотосинтеза”…
И сега достигаме до финала, който носи откровено суициден характер:
Журналист: И какво, вие съгласихте ли се, осъществихте ли такъв медиен чадър?
Пеевски: Да, сега със съжаление ще призная, че съм оказвал такова съдействие.
Нямам повече въпроси, свидетелят е ваш…И глупаците в „Монитор” го праснали на първа страница! „Делян Пеевски със сензационни разкрития: Цветанов ме натискаше да разпъвам чадър над мафиотски босове”.
Като оная мома, дето се оплакала, че я изнасилили. И като я пита съдията кога е станало това, тя рекла: „През цялото лято…”. Та и Пеевски така го натискал Цветанов през целия мандат!
Това са вестниците на Пеевски. По-точно това са вестниците. Щото те всички са на Пеевски, с изключение на „Сега”, за който обаче чуваме, че вече се разпространявал само в София, и то не цялата… Чети, народе! Чети „Телеграф”, че е евтинджок! Е, не казва истината, ама то за 50 ст. кой ли я казва…
Цялата държава се завъртя около лицето Пеевски. Просто да се чудиш! Бакалавър от „дистанционното” обучение на Югозападния университет, говори и пише гаче българският му е втори език, изглежда като… Както и да е, да кажем, че не е виновен как изглежда, макар че вече мина 30 г… И цяла България се върти около него. Защото и тия истории с Бареков и Росен Петров, пак са пеевщини.
Всички са потресени от постъпката на Росен. Много интересно какво са очаквали, та са потресени. Ами това е Росен, бе! Как го беше казал Енгелс? „Тук са кинтите, тук танцувай”… Или май беше „тук е розата…” Все тая.
Бареков му предложи вътрешното министерство. Из Фейсбук прочетох, че предложил образованието на Стоичков, но не знам дали е истина. Росен вика, че бил готов за министър: „За разлика от г-н Борисов, който е специалист в пожарното дело, аз съм разузнавач първа степен. Г-н Цветанов е завършил ВИФ. Аз съм работил на терен, затова имам самочувствието…”
Помните ли какво ви писах навремето? Че не са страшни Борисов и Цветанов, тях все някак ще преживеем. По-лошото е, че след тях всеки Сульо и Пульо ще реши, че може да управлява държавата. Бих искал да не съм бил чак толкова прав, ама…
Потресени са от Росен. Да кажем с основание. А защо никой не се потриса от Харалан Александров? Лично аз съм потресен от него, защото безспорно е умен и ерудиран човек. Обаче обикаля София и събира експерти за „България без цензура”. В същото време е член на Обществения съвет на Реформаторския блок. Преди това се заигра с друг комбинатор – лицето Гамизов. Тръгнаха заедно да правят списание с парите на Ковачки…
Жалко! Толкова малко останаха интелектуалците, които уважавам, че изпитвам почти физическа болка, когато някой от тях се продаде.Харалан до Дудука! Как мислите, дали да му кажа, че няма партия на Бареков? Че туй майна е фронтмен на Пеевски и КТБ? Не за друго, а защото мисля, че съм го виждал Харалан по протестите срещу Пеевски. И май се подвежда от това, дето Бареков обикаля страната. В предаването на Гарелов по TV7 даже обяви безусловната си подкрепа за практиката на Бареков „да общува с най-страдащите хора и да търси решенията на проблемите им”. „Доколко тя ще се трансформира в добра политика предстои да се види…“
До николко, Харалане, отсега мога да ти кажа. Бедните да го д…
Изглежда е повярвал на Бареков, че плаче за бедните. Трябва да го предупредя.
Веднъж се пошегувах, че донякъде разбирам защо пред Народния съд са били изправени и интелектуалци. Вече не съм настроен да се шегувам. Добре, представете си, че високото момче, глуповато високото момче, вземе, че стане премиер на България?! И натвори това, което никак не се съмнявам, че ще натвори?! Къде ще са тогава Нешка Робева, Митко Цонев, президентът Стоянов, Харалан и т.н. да ни обяснят как са му повярвали и как съжаляват?! Ако си турят ръката на сърцето, могат да почнат да съжаляват веднага.
Сряда, 12 февруари
„България с най-нисък индекс в ЕС за свобода на пресата”, съобщава „Труд”. Годишният доклад на „Репортери без граници“ показва, че страната ни е изпаднала до 100-ното място в класацията за свобода на словото за 2014 г. сред 180 наблюдавани страни. И на последното място в ЕС!
Росен Петров плаши: „Ако тази мръсна кампания на Би Ти Ви и „Дрийм тийм“ (продуцентите на „Нека говорят“ – б.р.) не спре, ще отида в прокуратурата и ще разкрия много неща, на които съм бил свидетел – търговия с влияние, как се купуват обществени поръчки, кой и как ги печели… Тогава много водещи и доста политици може да гледат света през едно по-тясно прозорче…“
И това е елемент от свободата на медиите – обществените поръчки, търговията с влияние, дирижирана реклама… Да не ги изреждам, щото знам, че не ви интересуват. Що не ви интересуват не знам. Купувате ги, четете ги, гледате ги, но ви става скучно, когато някой се опита да ви каже и докаже как ви лъжат…
Росен Петров бил много обиден на Слави Трифонов. Вика: „Държах уринатора на Слави, когато беше много зле. Ходих всеки ден до Плевен да му помагам, а той ме предаде.“
Нищо, Росене, нищо. Нищо научено в живота не отива напразно, все някога ще е от полза. От уринатора на Слави много лесно ще преходиш към ибрика на Бареков. Няма голяма разлика.
Каква ирония, ибрикчия на ибрикчията…
Информация и снимка Plovdivmedia.com
Пеевски, за да докаже, че Цветанов лъже, изискал справка от рецепцията на МВР колко пъти е влизал в министерството. И от там казали 40 пъти. (Словом: Четиридесет!) Но това не са всичките му срещи с Цветанов. Защото вчера каза, че са се виждали на много и най-различни места. Да прощава, но толкова много срещи са възможни само при взаимен интерес. Така, де, той е издател на най-голямата медийна група, не е сотаджийка. (Сотаджийка, за който не знае, е мома на повикване.)
Колко трябва да си прост, за да правиш такива признания и да си мислиш, че те уязвяват само опонента ти. Сигурно много…Четвъртък, 13 февруари
Борисов иска обяснение защо Орешарски е сключил спогодба за сътрудничество в областта на медиите, културата и образованието със Северна Корея. Коментира във Фейсбук, че е потресен и възмутен как се е окаляло „уродливото“ управление и иска оставка. От правителството контрираха, че спогодбата е сключена през 2010 г. от правителството на Борисов. Сега само е подновена.
Тетка Цачева обяснява: „През 2010 г. ситуацията в Северна Корея е била по-различна от това, което се случва днес. Тогава не е управлявал този висш държавен ръководител и не се е саморазправял с близките си по начина, по който го прави днес…”
„Този висш държавен ръководител…”. Бас турям, че не му знае името!
И Десислава Атанасова се включва в спора и доказва, че ако беше онемяла например през пубертета, българският парламентаризъм нямаше да загуби много: „Вие не смятате ли, че за три години далеч се промениха нещата, тогава онзи екзекутиран човек от племенника си все още беше жив…“
И тя не знае името на корейския лидер…Обаче не са прави госпожите. Верно, че Ким Чен Ун хвърли чичо си на глутница изгладнели кучета, но в Северна Корея се случват и положителни работи. През 2010 г. корейците още не бяха пращали космонавт на Слънцето. Който да се завърне успешно, де, неуспешни опити може и да е имало…
Фрашкано е с нубийци в парламента… Пак.Със Северна Корея има само един малък проблем. Че не е Южна Корея. И брадърите не поддържат дипломатически отношения с нея. Вашингтон смята, че КНРД е една от страните, които подкрепят световния тероризъм. И през 2002 г. Буш ги сложи в „оста на злото”, барабар с Ирак и Иран. И най-важното не се е чуло да са извадени от тази ос. САЩ обвиняват Северна Корея в производството на „истински” фалшиви банкноти и държавен трафик на наркотици. „Страната на утринната свежест” е абонат на Комисията по човешките права… И т.н. и т.н…
Но ако си Тетка Цачева, тия работи може още да не са достигнали до теб.
Нашият цивилизационен избор ни задължава да се съобразяваме с това кои са приятни на американците и кои не са. В смисъл, че е добре е, но не винаги е възможно. С Русия например май не е възможно…
Между другото, в НС има група за приятелство с КНДР, в която членуват трима депутати. Групата е доминирана от Атака: председател Илиян Тодоров (Атака), зам.-пред. Деян Дечев (КБ) и член Адриан Асенов (Атака).
Не знам, но нещо е сбъркано. Дето казват в родния ми край по женска линия: я не знам как е, ама и така не е. Измята се е светът. Сашо Диков, мъж и артисва, днес посрещнал Бойко на вратата на парламента и го комплиментирал съвсем не по мъжки: „Много си хубав днес…“ Па Бойко му рекъл: „Ти да не си станал от БСП?“ И пет деца да си роди Станишев, Борисов няма да се откаже да подмята работи, които първо са от далечното минало, и, второ, съвсем не са доказани…
Както и да е. Не бих ви занимавал със Сашо Диков, ако не ставаше дума за рецидив. Миналата седмица каза нещо такова и на Волен Сидеров: „Г-н Сидеров, Вие сте толкова смел и красив!“ Обаче лидерът на „Атака“ не прие протегнатата ръка: „Г-н Диков, започвате да ме смущавате, защото такива комплименти правят хора с хомосексуална насоченост…“
И мен това ме притеснява. Сашо Диков прекарва много време в Народното събрание и…
Петък, 14 февруари
Продължава Деседневката на Пеевското включване, ако мога така да се изразя. Медийният император отново реве как Цветанов го тормозел: „Ще го попитам само веднъж – в нощта на 26 срещу 27 юли 2012 г., когато имах рожден ден, дали той ме е извикал в неговия кабинет и злоупотребявайки със служебното си положение ми е оказал натиск по определена тема?… Смятате ли, че е нормално в полунощ един човек да бъде викан в кабинета на вътрешния министър?”
За обслужващия персонал няма ден, няма нощ. Щом си на повикване, длъжен си да се отзовеш.
Когато се гласуваше кабинетът на Орешарски възникна словесна престрелка между Цветанов и Пеевски. Цветанов каза, че главният прокурор му дошъл с Пеевски. И тогава Пеевски избухна: „Гусин Цветанов, обърнете се, обърнете се, не се правете. Гусин Цветанов, да ви кажа вие вадите много лъжи, но тепърва ще излиза с колко криминално проявени лица сте се виждали. Това ви го обещавам лично…”
Тогава отбелязахме: „Много злоба е набрал Пеевски! Какви ли унижения е бил принуден да изтърпи, та е събрал отрова за гнездо пепелянки… И ще намери начин да си отмъсти. Започва да се излива четиригодишната злоба на роба, казано в стила на поетическите метафори…”
Местан: „Оказва се, че Пеевски се е срещал с Цветанов 40 пъти… Те най-вероятно са се срещали и извън МВР…”Горката сотаджийка… Как ли е припкала из цяла София…
Външна прилика не сме търсил. Просто така се случи. Снимка Blog.bg
„Не знам, дистанцира се Местан, от какво естество са били тези срещи, знам само, че не са били политически, защото ДПС не е изпращал там Делян Пеевски.”
Ага, да не би Доган ефенди да го е пращал, па да е пропуснал да ти каже? Щото, между нас да си остане, той не ти казва всичко. Така, де, турен си там само да превеждаш политиката на ДПС на литературен български. Не е нужно всичко да знаеш…
Румен Петков вика: „Пеевски съумя да унищожи главния прокурор и неговите заместници. Не зная защо го прави, но го направи…”
Казват, че Александър Дюма-син бил рекъл: „Предпочитам мошениците пред малоумните, защото те понякога си почиват.” По принцип е така, но има и случаи когато тези две черти се събират в една личност. И тогава няма избор! Това го казвам само по принцип, не за конкретния случай.
Но не мисля, че главният прокурор е унищожен. В друга държава да, но у нас не… По-скоро Пеевски ще набара фазата. Още когато избраха Цацаров обяснихме на некои много въодушевени, че в неизографисана църква не е прието да се моли човек… Нека видим първо ликовете дали са канонични, пък тогаз…
Обаче Румен Петков намеква нещо много страшно: „Прокуратурата и МВР да огледат дали нямат разкрито някое тежко убийство… Ако има разкрито такова убийство, и не са задържали извършителя и евентуалния поръчител… и Цацаров, и вътрешният министър не са за там…”
Уж само пита. Обаче ако това питане се „инкорпорира във въпросно-отговорното единство”, както казва министърката на спорта, нещата стават много сериозни. Тогава не би трябвало да се чудим какво търсим в Северна Корея.
„Защо вечността не е пометнала това уродливо време!”