Авторски
- ЕП ще пише и на кирилица, остава да я нарече „българската азбука“
Европейският парламент започва реабилитация на кирилицата, след като Ивайло Калфин сигнализира председателя му Мартин Шулц за неравностойното използване на официалната българска азбука.
Следващата стъпка е кирилицата да бъде наричана българската азбука в европейските институции, за да заеме българският език отново полагащото му се място като един от най-старите културни езици на Европа.
На 24 май лидерът на българските социалисти в Европейския парламент изпрати писмо до Шулц, в което го информира, че собствените имена на депутатите и названията на различни програми и инициативи се изписват само на латиница в текстовете на български. Калфин настоя имената да се транскрибират на кирилица, за да могат българските граждани по-лесно да разбират информацията за работата на парламента.
В отговора си до Ивайло Калфин председателят на Европейския парламент декларира, че изцяло подкрепя предложението за промяна на практиката за използване на латиницата при използване на небългарски имена. Чуждестранните собствени имена, включително тези на небългарските членове на Европейския парламент, могат да бъдат изписвани на български, като се следват правилата, установени от Института за български език и Българската академия на науките. Мартин Шулц добавя, че администрацията на парламента вече проверява какви технически промени трябва да се направят, за да може всички имена в базата данни на Европейския парламент да бъдат изписвани на кирилица възможно най-скоро.
Председателят на парламента пояснява, че това вероятно ще отнеме известно време, тъй като е свързано с намиране на техническо решение за изключително сложната интернет система на институцията и ще наложи съгласуване между различни служби. Шулц се ангажира да информира Калфин как напредва изписването на собствените имена в официалните и публични документи на Европейския парламент на кирилица.
От своя страна Ивайло Калфин благодари на председателя на Европейския парламент за готовността да бъде отстранена една несправедливост по отношение на кирилицата. „Удовлетворен съм, че службите на парламента започнаха да търсят решение на проблема. Ще продължавам да следя как върви работата. Надявам се, че българите ще можем възможно най-скоро да се поздравим, че нашата азбука се ползва с цялото уважение и се използва пълноценно в работата на Европейския парламент“, заяви Калфин.
Припомняме, че от години Фондация „Българска Памет“ провежда мащабна кампания и настоява кирилицата да се нарича българската азбука в европейските институции, позовавайки се на историята на българската писменост и култура. Инициативите на фондацията, които са постоянни, не кампанийни, са основани на добре известните по цял свят факти, свързани с делото на братята Кирил и Методий, създатели на глаголицата, която съвършено точно отразява спецификата на солунския български диалект. Глаголицата пък е фундаментът за кирилицата, създадена малко по-късно в Преслав. Старобългарският език през Средновековието е бил утвърден като свещен, наравно с гръцкия и латинския, той става третият книжовен език за Европа и играе ролята на латински за Източна Европа. Затова днес в Обединена Европа кирилицата трябва да получи законното си определение като българска азбука, независимо от факта, че някои страни отричат фактите, поради добре известни причини, настоява Фондация „Българска Памет“.
Източник: Frognews.bg
- Israel’s Barak says Hezbollah carried out Bulgaria bus attack
JERUSALEM (Reuters) – Israeli Defense Minister Ehud Barak said on Thursday that the Iranian-backed Lebanese group Hezbollah carried out the deadly bomb attack on a bus carrying Israeli tourists in Bulgaria on Wednesday.
Bulgarian officials said six people were killed when the bomb went off outside Bulgaria’s Burgas airport. Israeli media reported that eight people had been killed and that six of them were Israelis.
„The immediate executers are Hezbollah people, who of course have constant Iranian sponsorship,“ Barak told Israel Radio.The tourists had arrived on a charter flight from Israel and were on the bus in the airport car park when the blast tore through the double-decker. Body parts were strewn across the ground and mangled metal hung from the bus’s ripped roof.
Hours after the attack Israeli Prime Minister Benjamin Netanyahu said Teheran was behind the attack and that „Israel will react powerfully against Iranian terror.“ There was no immediate Iranian reaction to the Israeli accusation.
The blast came on the 18th anniversary of a 1994 bomb attack on the headquarters of Argentina’s main Jewish organization by a Hezbollah suicide bomber, which killed 85 people.
Israeli officials had previously said that Bulgaria, a popular holiday destination for Israeli tourists, was vulnerable to attack by Islamist militants who could infiltrate via Turkey.
Israeli diplomats have been targeted in several countries in recent months by bombers who Israel said struck on behalf of Iran.Although Tehran has denied involvement, some analysts believe it is trying to avenge the assassinations of several scientists from its nuclear programme, which the Iranians have blamed on Israel and its Western allies.
Israel and Western powers fear that Iran is working towards a nuclear bomb, but Tehran says its research is strictly for peaceful ends. Both Israel and the United States have not ruled out military action against Iranian nuclear facilities.
- Търси се. Някои го намериха в мрежата
Форумци на News.bg откриха интернет страница с профил на бивш затворник в Гуантанамо, който може да бъде физически оприличен с извършителя на терористичния акт в Бургас.
Откритието е направено след като беше разпространено видео със заподозрения мъж.
Мехди Мохамед Гезли е роден през 1979 г. в Стокхолм, Швеция. Баща му е алжирец, а майка му финландка. Той е израснал в шведския град Йоребру. Гезли е посетил Пакистан, за да учи ислямско право преди 11 септември 2001 г. Бил е арестуван на 01.12 2001 година в Пакистан. След престой в Гуантанамо е освободен.
Това е чуждестранният сайт със снимки и информация за профила.
Изясниха ДНК-профилът му
Вече е ясен ДНК-профилът на терориста, като той заедно с пръстовите отпечатъци са качени в международната база данни, която се обновяване на всеки два часа и с нея работят разследващите. Това съобщи пред журналисти на летище Бургас министърът на вътрешните работи Цветан Цветанов, цитиран от „Фокус“.
За първи път беше съобщено, че атентатът е дело на камикадзе през нощта от премиера Бойко Борисов. В останките от трупа му е намерена фалшива, както се разбра, шофьорска книжка на жител на американския щат Мичиган на името на Jaque Felipe Martin.
Установено е, че взривът не е бил в багажното отделение на автобуса, както се предполагаше досега. „Вероятно бомбата е била поставена в раницата на мъжа камикадзе и е гръмнала, когато той се е намирал на вратата на автобуса. Предположенията на експертите са, че по всяка вероятност раницата не е била свалена от гърба му, а е била взривена на него, защото ударената вълна е мощно отразена в асфалта и след това в багажното отделение на автобуса, но няма щети, които да са за поставено взривно устройство в багажното отделение“, обясни Цветанов.
По думите му все още не е ясно как терористът е влязъл в страната ни и съответно в ЕС. Има версии за държави, но Цветанов не пожела да каже кои са те.
Вътрешният министър бе категоричен, че няма да коментира информация, която може да попречи на разследването и се прави всичко възможно да се установи откъде е влязъл в България атентаторът.
„Всичко, което е събрано от огледа като доказателства, ще бъде изпратено в лаборатория в София, за да се изследва. Все още не е ясен видът на взривното вещество и не може да се каже дали той е от България или не. Ще се работи цяла нощ, за да имаме информация“, допълни Цветанов.
По-рано МВР разпространи кадри с предполагаемия атентатор на летището в Бургас. Той е на около 35-36 години, с дълга коса, голяма раница на гърба и бермуди. По думите на Цветанов към момента вътрешното ведомство разполага с данни, че атентаторът е стоял в България между 4 и 7 дни. Разследващите работят и по варианта някой от България да му е оказал логистична подкрепа.
Очаква се към 18 часа да бъде възстановена работата на летище Бургас. Огледът на взривения автобус е приключил.
„Имаме много оперативна информация, обменяме я с всички служби, от цяла Европа, и с колегите от Израел, с които на два часа правим заседания“, допълни министърът.
„Това е тежък атентат, който се опита да попречи на отношенията между България и Израел“, каза посланикът на Израел Шаул Камиса Раз, който също присъства на брифинга в Бургас.
„Близо 24 часа сме тук, работим със службите на Израел, на България, за да разберем какво точно стана. Взаимоотношенията между България и службите, които работят тук, от министерствата, полицията, са на много добро ниво и ние сме благодарни за това“, допълни той.
Източник: Webcafe.bg
–––––––––––Видеото с предполагаемия атентатор на бургаското летище
- Аделина Коджабашева – нуждаеща се от спешна животоспасяваща операция в Израел
Аделина е едва на 19, но животът й тръгва към своя край. През всеки нов ден на болка и мъка тя мечтае само за едно – да има своето утре. Ние можем да й го подарим. Можем да й позволим да изживее своят живот!
Ади вярва в ангели! Тя вярва в ТЕБ! Искаш ли да бъдеш неин ангел?
Какво би направил днес, ако знаеш, че няма да има утре?.
.Аделина Делянова Коджабашева
възраст: 19 години
град: БургасОбръщамe се към всички хора, фирми, фондации с надежда за помощ, морална и финансова подкрепа.
Дъщеря ни Аделина Коджабашева, на 19 години, се нуждае спешно от средства за извършването на животоспасяваща операция в Израел. Изискваната непосилна и повторна сума за нас от клиника “Хадаса” в Израел е в размер на: 45 830 евро/български пари 91 660 лв./.
Описание на диагнозата: рядко срещано заболяване на костта – конвенционален остеосарком /остеобластна версия 12.0/ – злокачествен тумор.
Моля Ви, помогнете на Ади!
Имаме отчаяна нужда от подкрепата на всички хора, имащи възможност да ни помогнат. Нашите финансови възможности се изчерпаха, нежеланието от страна на институциите да ни обърнат внимание и помогнат ни принуди отчаяно да се борим за последен шанс като разгласим проблема пред обществото.
Съжаляваме, че трябва да споделим тревогите и проблемите си пред всички чрез интернет, медии, писма до фирми, но ние вече сме безсилни и заклещени между неразбирането сложността на проблема и твърде бързо променящи се обстоятелства, касаещи здравословното състояние на АДИ. Изискванията поставяни от страна на институции, отговарящи за адекватна помощ, смачка всички надежди Ади да се възползва от правата си по конституция за право на живот, описани в конвенции, спогодби, закони.
Паралелно с това липсата на диагноза до последно спираше желанието на клиники в чужбина да поемат случая.Всичко започна от незначителна болка в глезена, разнопосочни диагнози, до рядко срещана тежка диагноза конвенционален остеосарком /остеобластна версия/, с предложение на български специалисти за превантивно ампутиране на крака, поради двугодишно убеждение за безпроблемно отшумяване на проблема. Поради закъснение и адекватно лечение се налага вече не само ампутация на крака, а животоспасяваща операция. Ние разбира се не приемаме това решение, защото специалисти от Израел приеха Ади по спешност и направиха нужното да бъде забавен процеса, за окончателно решение дали да бъде ампутиран кракът като бъде намален туморът.
В Горна баня бяха извършени две оперативни интервенции с надежда за преодоляване на болестта. Преди четири месеца беше извършена поредната операция, която беше неуспешна и отново проблемите се задълбочиха стремглаво в лоша посока…
Изтеглихме кредит от 32 000 евро, които платихме на израелска клиника “Хадаса”
Сега на Ади и предстои тримесечна химиотерапия и нова втора операция. Като същевременно търсим клиника в чужбина за бързо хоспитализиране, с възможност да бъде спасена БЕЗ АМПУТИРАНЕ на крака. Моля, ако някой има кординати и има възможност да ни свърже с клиника и специалист, лекуващ коварната болест – Конвенционален osteosarkom – остеобластна версия 12/0.Моля ви, помогнете да съберем сумата от 45 830 евро, в български пари 91 660 лева, за да бъде извършена жизненоважна операция, от която зависи дали ще продължи животът на Ади.
Всички мечти и желание за живот внезапно рухнаха – невъзможността да се яви на матури, да бъде на бала, за да изживее един незабравим момент, като всички, завършващи образованието си. Въпреки подготовката за абитуриентския си бал, Ади успя да облече балната си рокля с риск да поеме тежестта на всички страдания и болки, като пожела да се докосне до този дългоочакван момент с присъствието си за много кратко време и после се оттегли поради бързо влошаващото си здравословно състояние .
Дайте шанс на това младо и слънчево момиче да продължи живота си, като бъде излекувана!
Банкова сметка за набиране на средства :
УниКредит Булбанк
BG 90 UNCR 7000 1520 6364 10 BGN
BG 43 UNCR 7000 1520 6364 80 EUR
SWIFT / BIC CODE – UNCRBGSF
титуляр на сметката – АДЕЛИНА ДЕЛЯНОВА КОДЖАБАШЕВАМолим всеки, който има възможност да ни помогне с каквото може, да ни потърси !!!
Ако се нуждаете от друга допълнителна информация моля пишете на
e-mail: [email protected] или се свържете директно на телефонен номер :
бащата на Ади – Делян Коджабашев 0887468317 / 0887258949Очакваме препоръки и подкрепа с адреси на клиники с алтернативно предложение за спасяване на живота без наложителното ампутиране на крака!
www.adelinakodjabasheva.com
- Боянка Иванова: Емигранти си идват у дома, а България не е готова да ги приеме
90 000 наши младежи са се върнали за 5 години, но западните им дипломи са неприравнени. Училищата ни зад граница са спирачка за асимилация
Интервю на Хенриета Георгиева, в. „Марица“
Боянка Иванова живее в САЩ от 1995 г. Завършила е ПУ, специалност руска филология и английски език. Преди да замине, има 14-годишен педагогически стаж като преподавател и училищен директор и заместник-директор. От 17-те години в Америка 15 работи като учител в държавно американско училище. От 2000 г. е създател и директор на първото българско лицензирано училище в САЩ, което вече носи името Джон Атанасов. Г-жа Иванова е един от основателите на създадената в Пловдив Асоциация на българските училища зад граница, която обхваща над 200 училища по цял свят – в Бразилия, Китай, Дубай, Кувейт. Синът на г-жа Иванова е психотерапевт с американска диплома, който иска да се върне в България. Дъщеря и учи туристически мениджмънт в Аграрния университет.
– Как попаднахте в САЩ?
– Икономически емигрант съм – заминах за САЩ през 1995 г. с първите зелени карти. Дотогава работех като заместник-директор и директор в училище “Димитър Талев” в “Кючук Париж”. Там е минала по-голямата част от 14-годишния ми учителски стаж в България. Заминахме със семейството си и двете ни деца – синът ми завърши 10 клас и 6-годишната ми дъщеря, тогава първокласничка.
Обичам професията си, затова потърсих възможност да я продължа. В началото на престоя ми в САЩ работех в частна детска градина и в бюро на Аерофлот като наземна стюардеса. Междувременно вземах приравнителни изпити – това е и полезно, тъй като и изискванията, и цялата образователна структура, дори методиката на преподаване в САЩ са съвсем различни.
Имах късмета да продължа да упражнявам професията си – като двуезичен учител, т.е. учител на деца емигранти в държавното чикагско училище “Лаймън Будлонг” от 1997 г. В България нямаме такива двуезични учители.Особено интересна според мен е политиката на адаптиране на емигрантите – независимо от коя част на света идват, Америка полага особени усилия за това. Според изследване в първите 3 години от емигрирането си чужденецът е най-ефективен. Точно това е времето, в което детето емигрант води своята битка с новата култура, с езиковия шок, смяната на битовите условия. Затова тези деца се поемат от учители, говорещи техния език.
В един момент в Чикаго се появи струпване на българи, в училищата възникна проблем с комуникирането и преподаването на деца от България, които не владеят английски. След като получих американски сертификат, започнах работа. Така оттогава досега имам късмета да работя това, което искам и мога, в американската образователна система. Тя има своите минуси, но и своите плюсове.
– Кои според вас са минусите и плюсовете на американската образователна система?
– Първо плюсовете: Има голямо обгрижване на децата, без значение какви са. Нормативът за откриване на щат е такъв – при наличие на 22 деца от една етносна група, които не говорят официалния език за страната, се наема учител, който говори езика им. Ако липсва такъв, се наема двуезичен учител със специалност ESL, English as a Second Language, с втори език английски, който може безпреводно да обгрижва тези деца. И друг плюс родителите са сериозно въвлечени както в управлението на училището – те избират директора, имат право на контрол върху изразходваните средства, имат право на мнение и са добър коректор в управлението на американското училище.
Това е разликата от нашето училище. Така се създава и възпитава чувството на отговорност у родителя. Освен това децата със специални нужди не са така отделени, както например в Пловдив беше преди години в училище “Стефан Караджа”. Сега и тук се говори за такова приобщаване, но е твърде закъсняло според мен. В САЩ приобщаването се прави по специални програми, по начин, който не ощетява обучението на децата, които нямат тези нужди и проблеми. Много е разнообразна програмата на тези класове. Училището, в което съм, е голямо, държавно, с около 1000 ученици. Децата със специални нужди са разпределени в четири класа, те са между 10 и 15 – при тези деца нормативите са различни. Не съм сигурна дали в град като Пловдив има такава интеграция на такива деца.
Кои са отрицателните неща? Учебното съдържание, особено по точните науки, е елементаризирано. С може би 2 класа по-надолу в сравнение с българското образование. Математика, химия, физика, биология не са разделени по предмети след пети клас, както у нас.
– Как се справят българите в тази битка?
– В САЩ разбрах, че нашите деца са наистина умни и конкурентноспособни. Това обяснява защо повечето българи отиват в САЩ заради децата си. Търсят и много умело намират най-доброто за тях. От нашето училище в Чикаго, въпреки че е емигрантско (такива – за адаптиране в първите години на децата на емигрантите, са всички училища в града Чикаго, не в предградията), имаме ученичка, която след завършване на 8-ми клас отиде в елитна гимназия и оттам в университета Йейл. Така че не е важно къде е входът, а къде е изходът – това съветвам нашите сънародници. Може детето да завърши обикновено училище и гимназия, но ако работи върху себе си упорито, може да се стигне до Харвард и нагоре.
– Как се стигна до създаването на българско училище в Чикаго?
– Никой българин, особено в Щатите, не може да се изхранва от работа в съботния или неделния ден в такова училище. Потребността дойде от българската общност. Обучавайки децата на чужд език, интегрирайки ги в чуждата среда и система, и аз, и родителите, осъзнахме, че за 3 години губим децата си. Така започнах да пиша и говоря, че това е асимилиране без бой и без кръв, защото е доброволно и необратимо. След 10 години в тамошната образователна система детето е асимилирано. Дори да говорим български вкъщи, което сме правили, то не остава напълно грамотно. А загубвайки езика си, загубваме етноса, държавата, бъдещето си. Идеята дойде от родителите българи, които започнаха да ме поощряват: Давайте български, стига с този английски!
През 1999-2000 г. със събрани емигрантски пари издигнахме българската църква “Света София”, която дълго време се помещаваше в наета жилищна сграда. Построена от основи до покрив – това е единственият подобен комплекс зад граница. Там решихме да направим училище, въпреки че не беше предвидено по план достатъчно място за училище, както правят гърците и поляците – в отделна сграда. Впрочем около 2000 г. беше бум на емиграцията, поне в Чикаго, тъй като децата в моя клас в американското училище само в един район станаха от 20 на 120.
Посланик Елена Поптодорова се запали от идеята и съдейства да започнем обучение на децата на обикновените емигранти по Наредба 4, по която се обучават децата на дипломатите. Трябваше да представя учебен план, учебна програма, да опиша базата. Учителският състав беше вече сформиран – г-жа Елена Липкова, преподавател от математическа гимназия в Добрич, е един от моите първи съмишленици, Добринка Ватова – бе първата учителка по география, пловдивчанка, моя колежка от училище “Димитър Талев”, истински учител възрожденец. Искахме в училището да се изучава не само български език, но и основните предмети – българска история, българска география.
Така че от 2001-2002 учебна година училище “Света София” тогава стана първото лицензирано българско училище в чужбина извън посолствата. Започнахме с 18 деца с 3-ма учители, сега са 180, очакваме 200 деца следващата учебна година. Учителите са 14.
Лицензирано към Министерството на образованието българско училище зад граница означава дадено право за издаване на свидетелства за завършено обучение по родни предмети.
С това удостоверение, прикрепено към удостоверението за завършен съответен клас до 12, детето има право да продължи образованието си в България, без да полага приравнителни изпити – много жестоко наказание! Така че свидетелството от българското училище е изключително облекчение при завръщане на детето в България, а имаме доста завърнали се за 10 години.През 2008 г. се преместихме в колежа Октън, където днес наемаме 14 класни стаи. Тогава се преименувахме в училище “Джон Атанасов”, защото негови наследници имат деца при нас. А синът му, Джон Атанасов – младши, е наш редовен гост. Специален наш гост на юбилейното ни тържество по случай 10-годишния юбилей на училището ни беше и президентът Росен Плевнелиев по време на посещението си в САЩ през май тази година.
– Не е ли твърде натоварваща за децата съботно-неделната програма в българското училище?
– Учебният план за съботния ден покрива седмичния норматив по български език, плюс час география и час история. Седем учебни часа в шестия учебен ден е сериозно изпитание за децата, свръхнатоварване, дори геройство и за родители, и за деца. Някои стават в 6 часа сутринта, тъй като разстоянията там са големи. А някои родители също работят в събота.
– Какви са основните трудности, с които се сблъсквате?
– Броят на българските деца, желаещи да изучават родния си език, расте, увеличава се и броят на родните училища в Чикаго, които днес са 9. Това все повече усложнява нещата, не само с базата и квалифицираните преподаватели, но и с нуждата за учебници, която стана наистина драстична. Първите години ги мъкнех от България в куфарите си и плащах допълнителен багаж на летището. Но учебници за 180 деца никой не може да помъкне в самолета.
Свързах се със съмишленици от български училища в различни краища на света. Проблемите на всички са едни и същи – неимоверно нарастване на броя на учениците, а работата на преподавателите натежава. А аз самата почувствах, че в един момент участвам в процеса на предателство, в процеса на асимилация и исках да направя всичко възможно да се противопоставя и да го спра. Като учител в американското училище ми е поставена цел да се стигне до 100 процента обучение единствено на английски език. Неслучайно след създаването на българското училище често се шегувам, че това, което правя от понеделник по петък, го развалям в събота и неделя, за да спра езиковата и етническа асимилация на децата ни.
– Как накарахте институциите да ви чуят?
– Създадохме Асоциация на българските училища зад граница – тя е учредена в Пловдив с представители на колеги от различни държави. Сред тях пловдивчани са Боян Кулов – председател и основател на Образователен център “Св. Климент Охридски” във Вашингтон, Ваня Велкова, основател на българското училище в Хамбург, Снежина Мечева, завършила Пловдивския университет, директор на училището към посолството ни в Лондон, Ирина Владикова от българското училище във Виена, Силвия Стаменова от Холандия.
Може да звучи нескромно, но за 5-те си години Асоциацията е свършила доста работа. От 2008 г. българските училища в чужбина вече получават 50-процентно финансиране от България. Другата част ние трябва да си я добавим – това е нашата отговорност. Има, разбира се, и критици на финансирането на българските училища в чужбина – как не ни е неудобно да искаме от тази бедна държава! Смятам, че това се полага не само поради конституционните права на децата с българско гражданство, но и поради факта, че живеейки в чужбина, тези деца до известна степен са облекчили българския бюджет от необходимите средства за задължителното им обучение до 16-годишна възраст.
Да не говорим за сумите, които емигрантите вливат в родината. Няма българин зад граница без парче земя тук. Това е залегнало в историята и народопсихологията на българина.
Дейността на Асоциацията е насочена както към запазване на родния език и етническото самосъзнание и националната принадлежност на децата български граждани зад граница, така и на тяхното адекватно реадаптиране при евентуално завръщане в родината. Това трябва да залегне в национална политика на българите зад граница – ноември месец в Брюксел ще има форум по тази тема. Живеем в глобален свят – никой не е закрепостен там, където живее. А незнаенето на роден език в семейство емигранти го обрича на невъзвращенство, става спирачка за връщане на хората в родината. Точно в преодоляването на тази спънка е ролята на българските училища зад граница. Това е следващият ни приоритет – създаване на условия за обратното адаптиране на завръщащите се българи.– Завръщането тенденция ли е?
– Трябва да осъзнаем, че кризата ще връща все повече хора в България, каквато и да е обстановката тук. Да не говорим, че никой не тръгва да емигрира, особено икономическите емигранти, с намерение да остава там завинаги.
90 000 са завърналите се млади хора от чужбина в България за последните 5 години по данни на младежкото движение “Тук-там”. То включва българчета, завършили образованието си на Запад, завърнали се в България. И тук няма механизъм, който да ги използва – а това е такъв потенциал! Младежите и родителите им са инвестирали в образованието, държавата ни не е вложила нищо, а над 2 години се влачи процедурата по приравняване на дипломите им, което им е необходимо за намиране на работа.От Гърция и Испания не се ли връщат българи? От нашето българско училище в Чикаго средно се връщат от 3 до 10 семейства годишно. Кой е готов да поеме тези хора? Някой в България следи ли процеса на миграция на българските граждани?
Щом българите желаят децата им да знаят български език, това означава, че имат намерение да се върнат, рано или късно. Важното е, че държавата ни трябва да има готовност да ги приеме. А не да се държи все едно казва: Удобно ни е да ви няма, но е добре да подпомагате България кой с както може. Даже четохме виц, че пенсиите на възрастните в България биха били спрени, ако ние в чужбина работим по-добре и подпомагаме близките си по-солидно. Да, след пенсия, придобита зад граница, много наши сънародници биха се върнали. Държавата ще спечели и от това, защото ще дойдем да си харчим парите си тук.
– Вашите деца биха ли се върнали?
– Дъщеря ми, за вярване или не, е в България от 4-ти клас. Остана в България, когато си дойдохме първия път от Америка. Идва тук и попада сякаш в друг свят – игри на улицата с филия, намазана с масло – като в песента “Детство мое”. Тръгваме си за САЩ, тя не иска да тръгне. Казва ми: „Отивай в Америка, аз ще стоя при баба и дядо“. Завърши езиковата гимназия в Пловдив с френски, учи мениджмънт на туризма в Аграрния университет. На 23 години е, сама се справя, работи на две места. Аз помагам, когато мога. Така че със завръщането съм започнала от собствените си деца – не съм тръгнала да връщам само чуждите. Синът ми завърши психотерапия. Всяко лято се връща в България. Семейната ни настройка е за връщане, а тя не е чужда на никого от емигриралите, поне в Щатите.
– Кои са “пловдивските” места в Чикаго, където съгражданите ни лекуват носталгията?
– Сред най-популярните заведения в Чикаго е кафе “Пловдив”, където се събират млади хора. Свещеникът в храма “Света София” е служил в пловдивска църква. Собствениците на ресторант “Механата” и дискотека “Енигма” са пловдивчани. Организираме пловдивски вечери – правим ги в специалната зала за срещи в “Света София”. Събират се пловдивчани – играем тракийски хора, имаме няколко състава за народни танци.
Там предпочитаме да не се делим по признака откъде сме, всички сме просто българи. Нито пък искаме да се делим на българи в България и българи зад граница. Ние сме едно, защото всички живеем с мисъл за България и можем само с общи усилия, а не с разединение, да я направим много по-добра.
Боянка Иванова получава поздравления и букет от президента Росен Плевнелиев на 10-ия юбилей на училище “Джон Атанасов” в Чикаго
От Форума на българските училища в САЩ през 2011 г. Министър Сергей Игнатов с членовете на УС на Асоциацията на българските училища зад граница. Боянка Иванова е втора отдясно наляво, до нея е проф. Игнатов
Българчета от училище “Джон Атанасов” в народни носии
- Атентат на летище Бургас
Снимка: CNN iReport Три автобуса са били опожарени днес на паркинга пред бургаското летище. Според очевидци единият от автобусите е бил взривен, а другите два са обхванати от пожара след взрива. Районът е отцепен, на мястото има полиция и линейки, предаде БНР.
По непотвърдена първоначално информация във взривения автобус са пътували израелски туристи.
Агенция Франс прес разпространи съобщението за взрива в крайморския ни град, посочвайки, че говорителят на Министерството на вътрешните работи Ваня Вълкова е потвърдила за инцидента.
Според агенция „Фокус“ има трима загинали и много ранени. Франс прес също съобщава за трима загинали. Според БГНЕС жертвите са пет. Според агенция „Блиц“ обаче жертвите са 30. Бургаският сайт BurgasNews пък пише, че вътре в автобуса е имало 40 души и не е ясно дали има оцелели.
Снимка: Facebook Инцидентът е станал на паркинга пред терминал „пристигащи“. От взрива предницата на автобуса е буквално изчезнала. Бомбата е избухнала точно в момента, в който са се настанявали и са подреждали багажа си в автобуса.
Предполага се, че израелските туристи са пристигнали с полет на „Еър Виа“ от Тел Авив. Справка в сайта на Летище Бургас показва, че самолетът е кацнал в 16 часа и 50 минути. По информация на очевидци, цитирани от „Дневник“, след пристигането си туристите са били качени на автобус за Слънчев бряг. Взривът е станал малко след това на паркинга на летището.
Снимка: БТА В момента екипите на „Пожарна безопасност и защита на населението“ гасят пожара. Според очевидци пламъците са огромни, три пожарни гасят. Линейки изнасят телата на обгорени хора. Някои от ранените са транспортирани с частни коли към близките болници.
http://youtu.be/jkkrlsJAJTg
- Обсъждат се промени в Изборния кодекс
Българското Народното събрание обсъжда на първо четене шест законопроекта за промени в Изборния кодекс. На първо четене се обсъждат проектите за промени, внесени от ГЕРБ, Коалиция за България, Синята коалиция и РЗС. Правната комисия подкрепя измененията, внесени от ГЕРБ, Коалиция за България, Синята коалиция и РЗС, и отхвърля предложените промени от ДПС и „Атака“.
Управляващите предлагат да се забрани на министри и вицепремиери да ръководят предизборните щабове на партиите, както и да използват държавни автомобили по време на кампания.
Занапред партиите или коалициите да регистрират застъпници на база кандидатска листа, а не на кандидат, както е досега, предвиждат предложенията за промяна. ГЕРБ предлагат броят на застъпниците за един избирателен район да не може да надвишава броят на секциите в него, както и да бъде създаден регистър на застъпниците.
По отношение на дистанционното електронно гласуване от ГЕРБ предлагат то първо да се въведе експериментално в до 5 секции.
Искания за използване на специални разузнавателни средства (СРС) в предизборен период да се изготвят само и единствено от окръжните прокуратури, предлагат депутатите от ГЕРБ. Подобно право няма да има МВР.
За търговия с гласове в Наказателния кодекс да бъде записано наказание затвор от една до шест години.
Пет дни преди деня на вота на електронната страница на всяка община да бъдат публикувани т.нар. забранителни списъци. 24 часа ще имат за реакция тези, които са попаднали в тях, да подадат заявление за изкваждане.
Мнозинството е предвидило ЦИК да бъде юридическо лице със самостоятелен бюджет и към нея да има постоянно действаща администрация, а заседанията ю да се излъчват онлайн.
Фирмите, които предоставят медийни услуги да бъдат задължени да декларират на сайтовете си договорите с участниците в изборите.
БСП (Коалиция за България) иска да се въведе машинно гласуване или да се върне вече използваната веднъж интегрална бюлетина. Левицата предлага да се забрани използването на публичен административен ресурс в изборния процес и при нарушение да се предвидят санкции.
БСП иска да бъде възстановена предишната разпоредба за гласуване в чужбина, според която са необходими 20 заявления за откриване на изборна секция.
Друго предложение е социологическите агенции задължително да обявяват поръчителя на изследването си, а клиповете на политическите партии, участници в изборите, да се излъчват безплатно по обществените медии.
Синята коалиция иска да се въведе електронно гласуване, както и да бъдат по-ясни и подробни правилата за имената на коалициите. Десните предлагат да се дадат повече възможности за обжалване на актове на изборната администрация и , също като ГЕРБ – да се ограничи броят на застъпниците и да се създаде публичен регистър на застъпниците.
„Ред законност и справедливост“ (РЗС) предлага забрана за работа в държавната и общинската администрация за четири години на лица, които не са пожелали да гласуват на изборите. Друга идея на Яне Янев е изборната бариера за партии и коалиции да е различна – за двупартийните коалиции да е 4 процента, а за всяка партия над този брой – с по един процент отгоре.
Парламентарната комисия по правни въпроси не подкрепи проекта за изменения, внесен от ДПС, които предвиждат възможност за предизборна агитация и на друг език, освен на български.
Партията на Доган предлага също да отпадне принципът за уседналост.
Правната комисия отхвърли и промените, предложени от „Атака“. Националистите на Сидеров предлагат кандидатите за депутати, президент и вицепрезидент, кметове или членове на Европейския парламент да подават декларация за своята сексуална ориентация.
От „Атака“ настояват също тези кандидати да обявяват дали членуват в секта или тайни общества, за да се избегнат зависимости и конфликт на интереси.Източник: Vesti.bg
- Под сянката на парашута
Димитри Иванов, в. „Сега“
.
РЕЗЮМЕ. Онзи ден чух две неща. 1. Само в България и на Малдивските острови можело да опънеш палатка на плажа. 2. В България нямало да се строи на морския бряг, а 100 метра навътре.
Но построеното остава. Значи – свободен и безплатен достъп до морето – ядец!
„Параграф 22“ (Джо Хелър)? Или бъдещи руини, „Сталкер“ (братя Стругацки, Тарковски)? Или ентропия?
Тръгнете от Зехтин бурун на юг или на север и ще видите как е. Аз ще разкажа как беше. Край на резюмето.
Благодаря ви, момчета и момичета, които от България, САЩ, Израел и другаде ми пратихте във форума отзиви, видеозаписи, музика, текстове. Моля ви, бъдете снизходителни, че като човек от по-старо поколение карам по старому – казвам Зехтин бурун вместо Маслен нос, датите на горещниците ги давам по стар стил. Предварително поднасям извинения, че вместо „лична карта“ в това писмо ще казвам „паспорт“, както казвахме едно време. Ето го писмото ми.
Ние също бяхме момчета и момичета, когато намерихме един стар парашут. Разпънахме го на колци и го опънахме с рейки под Трифон Зарезан, където сега има свлачище, а и тогава имаше свлачище, което после тръгна към вилата на знаменития оперен бас Николай Гяуров. Там в морето има три скали, в подмолите винаги има попчета и не ти трябва въдица с макара и карбонова пръчка; просто сядаш на скалата, пускаш един конец с въдичка и тежест на края, вълните те плискат, ти си ловиш попчета. Почне ли слънцето да прежуря, отиваш на сянка под парашута. Три момчета посрещахме изгрева, тичайки боси около час по водораслите и мокрия пясък. После се връщахме с плуване пак за час. И по-късно са ме сгащвали при това упражнение, но тогава беше за първи път и бяхме трима: Любо Лъжеца, Петко-Смешко и аз.
„Стой!“ – развикаха се; прещракаха затворите и предпазителите на насочените към нас „лични оръжия“, както ги наричаха в армията и милицията. Гавазите не бяха униформени. Сега казваме охранители и бодигардове; тогава им викахме гавази.
– Дайте си паспортите!
– Не ги носим.
– Всеки гражданин трябва да си носи паспорта.
Тогава не се казваше лична карта, казваше се паспорт, макар че с този паспорт за никъде не можеше да заминеш. Да знаете, че ако едно нещо се нарича еди-как си, то е тъкмо напротив. Например „демокрация“ и „социализъм“ са обратното на което се именуват.
Най-устат от нас беше Любо Лъжеца. Но той не излъга, когато обясни на гавазите, че ще се върнем с плуване и не си носим паспортите, за да не се намокрят. И защо ни спират? Какво има тук?
– Не е твоя работа какво има – сряза го първият гавазин. – Тука не се минава.
После разбрахме, че там имало резиденция и гавазите не ни мразят, те мразят да тичат и да ни гонят по плажната ивица.
Първият гавазин свали насоченото към нас „лично оръжие“ и обясни на Любо Стоилов (Любо Лъжеца) вече по-кротко:
– Ей, момче! Ще знаеш значи, много си прост, значи. Не можеш ли да четеш? Не виждаш ли какво пише?
На една табелка пишеше „Плажът е охраняем“ и отдолу „The beach is saved“. Петко-Смешко (Кожухаров) прочете табелката и се разсмя. Смехът е заразен – аз също прихнах.
– Виждаш ли как приятелите ти се смеят, каза добродушно гавазинът. – Айде сега в морето и да не съм ви видял повече тук.
И сега из цяла България се мъдрят надписи „Охраняем паркинг“, което не значи, че паркингът е охраняван, а че би могъл да бъде охраняван. Само дето не пише, че the parking is saved.
Вие, момчета и момичета в САЩ, Израел и другаде вероятно, сте попадали на стария телевизионен сериал „Baywatch“; да знаете, че ако се върнете това лято в България, табелката „Плажът е охраняем“ и „The beach is saved“ още си стои. Също табелките, на които пише „Къмпинг“. Вие знаете, че „Сamping“ не можеш на кирилица с „ъ“ да го напишеш, но така бе наредил генерал Иван Врачев (началникът на отдиха и туризма), а с генерал не се спори. То сега не e и „Camping“, а е „Caravaning“, за който плащаш хиляди левчета.
Смесвам минало и сегашно, за да кажа, че простотията ни не е от днес. Миналото лято новата простотия беше „балконинг“ – пияни скачаха от балкона на хотелската стая в хотелския басейн; никой не успя да изтрезнее, но неколцина успяха да се пребият. „Балконинг“ правеха млади туристи, дошли на евтин алкохолен туризъм с ментета. А едно време пък едни достолепни бюргери ги заведоха на дегустация в избата на Евксиноград, един от тях похвали „този български шнапс“ и майстор-технологът побесня: „Как шнапс бе, туй не ти е от картофи, бе. Това е коняк „Кондоф“, бе! Седем години бе, зибен яре в дъбови бъчонки, ти разбираш ли. Ферщеен зи?“
Петко-Смешко и аз още „къмпингувахме“, макар че се бяхме вече издигнали до „пропагандисти“ и пропагандирахме българския „социализъм“ от тавана на хубавата стара сграда на Радио София; новата още не я бяха построили. На най-горния етаж бяха редакциите на „Предавания за чужбина“. Имаше длъжност „преводач-говорител“ и ние превеждахме текстовете, които ни даваха, и ги изговаряхме на английски пред микрофона. Радио София имаше също емисии на сърбохърватски – те обясняваха, че Тито е ренегат; имаше емисии на турски, имаше на гръцки, които обясняваха, че гръцките партизани ще победят, но те не победиха, спасиха се в България, казваха: „Тревата, камъните – сицко, сицко гори“, и ние научихме думата „напалм“, преди напалмът да бъде употребен във Виетнам. Петко-Смешко и аз обяснявахме колко е хубаво в България. Имаше и длъжност „контрольор“, какъвто беше шпионинът Хенрих Шпетер. Той имаше увреждане на гласните струни и никога не заставаше пред микрофон, но той ни предпазваше от увлечения да говорим бързо и свободно в скороговорка, за да се изфукаме каква добра дикция и пъргава артикулация имаме, както сега кокетират немалко добри радиожурналистки. Отличната телевизионна говорителка Любинка Няголова напразно се опита да предаде БиБиСи стандарта: „правоговор без бързоговор“. Вярно БиБиСи го въведе поради късовълновия фадинг, но и при сегашното радиослушане имаш заглъхвания, особено когато пътуваш с кола и си в местност с недобро покритие. Иначе сегашните радиожурналисти са по-добри от нас, те правят на живо разговори с радиослушатели, ние само се напъвахме да имаме обратна връзка. Тя ставаше чрез писма. Радиослушатели ни пишеха, ние им отговаряхме: пощенски картички, писма, в които Петко и аз слагахме мартенички с обяснение какво е мартеничка, салфетчици „Роза“, напоени с розова вода, изгледи с храма „Александър Невски“, такива работи. Радиолюбител от Монтевидео ми прати своя снимка как седи пред радиоапаратурите си: „Улових те в ефира в еди-колко си часа на еди-каква си честота. Наистина е хубаво при вас, щом ти имаш такъв мощен предавател. Мен даже в Буенос Айрес едва ме чуват. Кажи ми кой си, как се казваш, на колко си години, какво си учил.“ Написах му истината: Предавателят не е мой, а държавен. Аз съм учил-недоучил, три пъти от разни специалности ме изхвърлиха от университета. Той ми отговори: Аз съм на 29 години; по-стар съм, послушай ме. Не се отчайвай. Прати ми български пощенски марки, аз ще ги продам и ще ти пратя уругвайски марки.
Пратих му (за сметка на Радио София); неговите марки не ме интересуваха, понеже не съм филателист. Така беше, когато бях пропагандист и когато „къмпингувахме“ и тичахме по плажа Любо Лъжеца, Петко-Смешко и аз. После аз отидох в БТА, Петко в Радио София, Любо стана главен редактор на един от седмичниците на БТА, който се казваше „Наука и техника“. Аз продължавах да му казвам, че е прост, както му беше казал гавазинът, и че няма образование, пък то и аз нямах, само ме клеветят, че съм следвал за преводач и за журналист.
Когато се върнахме с плуване, мокри и изпъдени от гавазите, другите под парашута се бяха събудили и аз ги осведомих: „Ще знаете, че Любо е прост, не може да чете табелите, значи. Аз отивам за попчета, значи.“
Докато бях на скалата в морето, Любо Лъжеца, който беше осведомен, че имам роднини на остров Лесбос, казал на другите, че аз съм лесбиец, той не знаел какво е това, но когато се върнах с попчетата, той каза: „Джимо, кажи си, че си лесбиец“, и аз, без да мисля, казах: „Да. А пък вие да почистите попчетата и да ги изпържите!“. Така и стана, но тях ги глождеше любопитство що е туй лесбиец. Аз станах обект на сексуално любопитство, момичетата искаха да експериментират, но моето момиче им казало, че с мен е най-банално, нищо особено. Това срина женския интерес към мен; кратко бе моето щастие. Продължих да превеждам разказа на Хемингуей „The Short Happy Life of Francis Macomber“ и преведох заглавието „Краткото щастие в живота на Франсис Макомбър“.
- Български и румънски роми внасят смут в столицата на Норвегия
Незаконни биваци на роми от Българи и Румъния вбесиха жители на Осло
Присъствието на стотици мигранти, предимно роми от Румъния и България, които продължават да живеят в незаконни биваци в Осло, предизвиква все по-голямо недоволство сред гражданите в норвежката столица, съобщи норвежкият информационен уебсайт „Нюз ин инглиш“, цитиран от БТА.
Норвежци, разгневени от поведението на мигрантите, които според тях не проявяват уважение към местните власти и жители, заплашват да прибегнат до насилие, ако не бъдат взети мерки срещу незаконното им пребиваване в града.
Според в. „Афтенпостен“ жителите на квартал „Арвол“ са толкова ядосани от новия бивак, издигнат до домовете им, че смятат да използвал сила, за да изгонят ромите. Те недоумяват защо полицията още не е разтурила катуна, след като здравните власти са предупредили, че е опасен.
Мигрантите са издигнали палатки и саморъчно направени подслони насред купища камъни и пясък, които могат да ги затрупат. На мястото няма течаща вода, канализация или служба за събиране на отпадъците, предупредиха здравните власти.
Според градската управа собственикът на имота, върху който е установен бивакът, трябва да изведе мигрантите оттам.
Близо трийсетината обитатели на бивака, издигнат в събота, влезли в словесен двубой с местни жители, като една от мигрантките се разкрещяла, че нито те, нито полицията имат право да им казват какво да правят и къде да ходят, и нарекла норвежците нацисти, защото ги тормозели.
„Положението е нетърпимо“, каза представител на градската управа. „Не можеш просто да се заселиш на място, което е опасно за здравето. Всички са добре дошли в Осло, но когато дойдеш като посетител, трябва да можеш да се грижиш за себе си“, заяви той.
По думите му властите в града не са задължени да осигуряват съоръжения за лагеруване на мигрантите.
Градските власти настояха правителството да се намеси за решаване на проблема и днес бяха свикани срещи с участието на някои министри. Отправят се все повече призиви за депортиране на мигрантите, но като граждани на страни от Европейския съюз те имат право да останат в Норвегия до три месеца.
Източник: Mediapool
Бел.ред: Заглавието е на Еврочикаго.
- Българинът падна под трудово робство
Мишел Гутсузян, в. „Труд“
.
Иван от Ямбол ще помни цял живот гурбета си в Гърция. Отишъл да припечели някой лев като овчар, гледал крави и кози. Но не случил на работодател.
“Не ми даваха 1 стотинка, биеха ме, използваха ме за роб”, разказва младият мъж.
Работодателят му прибрал личната карта, посягал му с нож, твърди Иван.
Накрая му писнало от тази робия – намерил нашенски тираджия, който го качил в камиона, и Иван се прибрал в България. Гол като пушка, но и без самоличност, защото личната му карта останала в гръцкия работодател. Как точно е минал границата – не казва.
Случаят му много наподобява на историята с Кадир Мехмед (виж по-долу), който бе предаден в средата на 2011 г. от гръцките власти в безпомощно състояние.
Над 2 пъти са се увеличили през 2011 г. българите, които стават жертви на трафик на хора с цел трудова експлоатация. През 2011 г. са пострадали 91 души. Всички са мъже. Година по-рано мними работодатели са измамили 40 души, превръщайки надеждите им да изкарат пари в чужбина в робски труд за жълти стотинки. Това показва справка на Националната комисия за борба с трафика на хора, направена за “Труд”.
Броят на жертвите привидно не изглежда голям, защото статистиката е само за случаите, в които полицаите са доказали, че срещу подалите жалби е извършено престъпление. Истината е, че много хора прекарват дълго време в такава ситуация, без да си дават сметка, че срещу тях се извършва престъпление. Често жертвите нямат и никаква възможност да потърсят помощ или да се върнат в България, защото “работодателите” им ги държат в подчинение, вземат личните им документи и телефоните, затварят ги в халета, не им плащат и ги държат във финансова зависимост, като ги убеждават, че дължат пари за уреждането на работата и транспорта. На всичкото отгоре им внушават, че ако избягат, местната полиция ще ги арестува, защото нямат документи.
Повечето от пострадалите са мъже и жени между 40 и 60 години, но кризата свали долната граница до 30 г., коментираха експертите от комисията. Най-уязвими са хората от малки населени места, с ниско образование, които са трайно безработни.
“Безизходицата в България ги кара да търсят работа навън, за да могат да изпращат пари на семействата си”, каза Ани Торозова, ръководител на кризисния център на асоциация “Анимус” за помощ на жертви на трафик. В отчаянието си те се доверяват на непознати посредници, обещаващи добре платена работа, и се съгласяват да заминат без трудов договор.
Данните на комисията за борба с трафика на хора показват, че най-често българите са подмамени с фалшиви оферти за работа в Италия, Испания, Гърция и Германия. Напоследък все повече стават и случаите на трудова експлоатация в Чехия, Полша и Швеция.
Най-често злоупотреби се случват в селското стопанство, строителството и при наемането на работа като домашни помощници. Обикновено жертвите са принудени да живеят при мизерни условия. В повечето случаи се оказва, че вместо 8 трябва да работят по 12-14 часа на ден, а заплащането в най-добрия случай е наполовина от предварително договореното.
Характерна особеност на всички видове трафик с цел трудова експлоатация е, че на работника предварително му се вменяват задължения за разходи, които трафикантът е направил за пътуването, за настаняването и за намирането на работа. Много често работата на полето или на строителната площадка се отлагат по неясни причини, а през това време хората изхарчват всичките си спестявания. Измамниците използват и обратния подход, за да държат работниците си в подчинение. Те им дават само част от предварително уговорената сума с обещание, че ще изплатят всичко при следващото плащане. Това кара хората да продължават да търпят експлоатацията с надежда да си получат парите. В повечето случаи обаче това никога не става.
Измислете си парола
Подписването на договор с работодателя в чужбина е най-голямата гаранция, че кандидатите за работа ще получат договорената заплата и че няма да им се налага да се трудят 12 вместо 8 часа на ден. В него трябва да е разписано за коя фирма ще работят, къде ще е работното им място, какво ще е заплащането, продължителността на работния ден и срокът на договора. Задължително трябва да получат копие от контракта на български или на език, който разбират. Преди да заминат, непременно трябва да са наясно дали фирмата посредник е легална. Тази информация може да се провери на сайта на Агенцията по заетостта www.az.government.bg.
От комисията за борба с трафик на хора съветват, ако човек бъде измамен, да се опита максимално бързо да се свърже с близките си. Ако се съмнява, че трафикантът подслушва разговорите, трябва да използва предварително уговорена парола, за да сигнализира, че е в опасност. Други варианти са да потърси помощ от комисията на телефон 02/ 807 80 50 или да се свърже с консулството на България в съответната страна. Ако това е невъзможно, трябва да се обърне към местната полиция.
Гърция ни върна 4 скелета
Зачести практиката гръцките здравни власти да ни предават на границата с линейки българи, изпаднали в безпомощно състояние. За по-малко от година четирима наши сънародници бяха транспортирани до благоевградската болница в ужасно състояние. Гледката бе неприятна, мъже тежат колкото деца, останали само кожа и кости, със съсипано здраве. А всички са тръгнали на гурбет с големи надежди.
Макар случаите да са различни, те си приличат в общи линии. Гърците са използвали това, че хората са неграмотни и не са подписали договори с тях, работели са без никакви осигуровки, а често шефовете и забравяли да им плащат. Подхвърляли им като на животни по една паница храна и са им осигурявали символичен подслон. А когато мъжете вече не са можели дори да станат от постелята, гърците просто са ги изхвърляли на улицата, за да не носят отговорност.
Първият случай, който потресе дори медиците, беше Кадир Мехмед. Пастирът бе докаран в болницата в неадекватно състояние. Той не знаеше кой е и къде е. Тежеше едва 45 килограма. Гладувал месеци наред, работел е като пастир, но не му е плащано. Един ден просто се озовал на улицата и оттам го закарали в болницата в Кавала.
Коста Спиров след дълго стоене без работа бил нает да поправя покрив на грък. Паднал от високо и си счупил става и крак. Също е изхвърлен на границата и никой не се погрижил за него.
На улицата бил открит и Александър Батинов, с гангрена на краката. По-късно се наложи да му ампутират единия крак. Йордан Куманов от Сливен по същата схема се озова отново в родината. Той е с бъбречна недостатъчност.
Явлението LOVER BOY
Начините за въвличане в трафик са различни. Обикновено това става с фалшиви обяви за работа, разлепени по улиците или публикувани във вестниците и интернет. Когато става въпрос за млади жени, понякога измамата се случва чрез любовна връзка.
“Много често се среща явлението Lover boy (в превод от английски – “любим”), при което момичета се запознават в бар, дискотека, на улицата или в интернет с добре изглеждащ, образован и възпитан млад мъж”, разказа Ани Торозова, шеф на кризисния център за помощ на пострадали от трафик към асоциация “Анимус”.
“Това са мъже, които човек с удоволствие би представил на родителите си”, добави тя. Скоро след запознанството те започват да отделят голямо внимание на момичето, подаряват скъпи телефони, бижута, водят я по купони и хубави ресторанти и създават впечатление, че са мечтаният принц.
След като “ухажаването” даде резултат, мъжът обикновено започва да “изпитва” финансови проблеми. Казва, че дължи пари на свой приятел, а заемът му може да бъде изплатен, ако приятелката му спи с него. Така постепенно, възползвайки се от влюбчивостта и емоционалната привързаност на партньорката си Lover boy я въвлича в проституция.
Понякога млади жени се подлъгват по обещаващите хиляди евро на месец обяви за работа като компаньонки в Германия. “Някои от тях си казват: “Никой няма да разбере, ще отида за 2-3 месеца да изкарам пари и после ще се върна и ще започна нещо свое. Още повече, щом става въпрос за компаньонка, значи няма да има сексуслуги”, каза Торозова.
“В повечето случаи обаче действителността се оказва друга”, добави тя.
Възстановяването на жените, превърнати в сексробини, изисква години, а понякога е невъзможно. Имало е случаи, в които жена, заробена в Холандия, разказала, че в продължение на година е трябвало да спи с по 15-20 души всеки ден.
- „Ще“, „че“ и „ако“…
Брюксел уморен от България, втрещен от Румъния
Веселин Желев, в. „Труд“
След 5 години реформи в правосъдието и вътрешните работи на България и Румъния ЕС още не може да им се довери. Той ще продължи наблюдението над двете си най-нови членки, макар и с известни разлики в неговата процедура.
Това личи от черновите на докладите за действието на Механизма за сътрудничество и проверка (МСП), с който Еврокомисията (ЕК) следи споменатите области. Те покриват времето от приемането на България и Румъния в ЕС досега и трябва да бъдат публикувани в сряда.
Докато България продължава да влачи стари слабости като недореформирана съдебна система, безнаказана корупция и организирана престъпност, Брюксел е разтревожен, че Румъния е спряла да се държи като демокрация и посяга на основни принципи на ЕС като върховенство на закона и разделение на властите.
Северната ни съседка е обект на безпрецедентно остра критика заради опита на управляващите социалисти да свалят десния президент Траян Бъсеску и да променят правомощията на Конституционния съд.
ЕК оставя бъдещето на механизма неопределено. Тя съобщава, че следващият доклад за България ще е в края на 2013 г., когато в ЕС вече без такъв механизъм ще е влязла Хърватия. За Румъния документът е насрочен за края на 2012 г.
„Цялостната оценка на ЕК … показва важен напредък по основната законодателна рамка, предизвикателството сега е да се запълнят НЯКОИ ключови стратегически празноти и да се осигури ефективно приложение“, се казва в доклада за България.
Добре сме на теория, куца ни практиката
Според ЕК напредъкът ни се забавя от „липсата на посока в политиката“. „Ограниченият мащаб“ в мерките на институциите и липсата на координация между тях показват, че остава „открит въпросът за посоката на реформата“.
ЕК отбелязва, че за 5-те години наблюдение „основни принципи като независимостта на съдебната система не бяха винаги напълно спазвани“. „Липсата на последователна тенденция означава, че процесът на реформи не е набрал нужната инерция, за да стане част от развитието на България“.
„Това заключение се подсилва от факта, че много важни стъпки, изглежда, са били направени преди всичко като резултат от външен натиск, посочва ЕК. Фактът, че външен натиск още е нужен, поставя въпроси за устойчивостта и необратимостта на промяната.“
Прилагането на приетите закони ЩЕ Е ключово за изпълнението на 6-те показателя на механизма, подчертава ЕК. .Тя изтъква, че „назначаването и работата на новия Висш съдебен съвет и на новия главен прокурор „ЩЕ ДА СА едни от индикаторите за устойчивостта на реформите“. И посочва, че основни принципи като независимост на съдебната власт не винаги се спазват.
„България е на път да постигне целите на МСП, АКО ускори процеса на реформи“, пише в черновата. Според нея за целта трябва повече ангажираност и по-специално „водеща роля“ на магистратите. Брюксел иска още единодействие на властите и цялостен подход към промените.
„Това предполага по-голямо усилие да се покаже, ЧЕ честността се цени И ЧЕ корупцията и организираната престъпност ефективно се наказват“, заявява ЕК. Тя отбелязва, че България МОЖЕ да направи големи крачки, АКО политическата посока е ясна и започне да използва законовите инструменти, които е създала.
Румъния забравила за демокрацията
Румънският доклад повтаря много от формулировките на българския. Рязко го отличават следните оценки в началото му:
– „Неотдавнашните стъпки на румънското правителство будят сериозна тревога за спазването на основни принципи (на европейската демокрация – б.а.). И че те „хвърлят сериозни съмнения за ангажимента да се спазва или да се разбира значението на върховенството на закона“.
– „Политическите предизвикателства към съдебни решения, подкопаването на конституционния съд, преобръщането на установени процедури и премахването на ключови елементи на демократичния контрол поставят под въпрос ангажимента на правителството да уважава върховенството на закона и независимия съдебен надзор, пише в румънския доклад. Текущите противоречия поставят под сериозна заплаха постигнатия напредък и повдигат сериозни въпроси за бъдещето на реформите.“Докладът за България е в две части – политическа и техническа. Във всеки от тях има раздели, посветени на работата на съдебната система, на борбата срещу организираната престъпност и на борбата срещу корупцията. Те са разгледани по-подробно в отделни статии.
- Новият консул Веселина Цветкова пристигна в Чикаго
В понеделник, 16 юли 2012 г., в 5 часа следобед с полет от Истанбул пристигна новия консул в Чикаго госпожа Веселина Цветкова. На летище O’Hare тя беше приветствана от българите, работещи на Терминал 5, с пожелания да бъде продължена плодотворната мисия на предшественичката й екс консул Лила Георгиева.
Веселина Цветкова беше топло посрещната и от екип на Генералното консулство на Република България в Чикаго.
Госпожа Цветкова е родена в Украйна. Завършила е Международни отношения в Софийския университет „Св. Климент Охридски“. Има над шест години опит като служител на Министерството на външните работи, но нейната задгранична професионална консулска биография ще започне тук, в Чикаго.
Успешен мандат, госпожа Цветкова!
БАА
- Бутат пирамидите в Египет
Ислямисти провокират новия египетски президент
Кайро. Египетските пирамиди да бъдат сринати със земята. Призива отправиха крайни мюсюлмански духовници към новата власт в Кайро. Аргументът им е, че паметниците са езически символи, които противоречат на исляма.
Сегашният президент на Египет Мохамед Мурси трябва да изпълни мисията за заличаването на фараоните, която не успял да довърши последователят на пророка Амр ибн ал-Ас, категорични са духовни водачи.
Ако го направи, Мурси ще докаже, че е истински мюсюлманин. След фанатичните изявления светът настръхна. Макар и налудничав, подобен сценарий не е невъзможен, твърдят учени. Историята е пълна с примери на мюсюлмани, разрушили културно наследство, датиращо отпреди исляма.
Документи твърдят, че през 641 г. Амр ибн ал-Ас тръгва заедно със своето племе на поход в Египет с цел унищожаването на културните паметници и историческото наследство на древната страна. Няколко години по-късно обаче неговата кауза се е провалила, след като унищожаването на древните пирамиди било забранено.
Шейхът от Бахрейн отбелязва, че модерната технология позволява разрушаването на пирамидите. По думите му новият египетски президент трябва да покаже дали наистина е достатъчно религиозен, за да довърши процеса на ислямизация, започнал от първия мюсюлмански завоевател на Египет.
Няколко консервативни уебсайта използваха информацията, за да повишат тревогата от страха от новото ислямистко правителство в Египет.
Макар и налудничав, подобен сценарий не е невъзможен.
Историята е пълна с примери на мюсюлмани, разрушили културно наследство, датиращо отпреди исляма. Твърди се, че първият подобен случай е извършен от самия пророк Мохамед, който разрушил храма Кааба и го превърнал в джамия.
След идването на власт талибаните в Афганистан унищожиха каменните статуи на Буда в Бамиянската долина, изсечени в скалите преди 1500 години.
Преди около 2 седмици радикалните ислямисти унищожиха две гробници при известната джамия Джингарейбер в град Тимбукту, Мали, която е построена през ХIV в. и е част от световното наследство на ЮНЕСКО.
Източник: STANDARTNEWS
- Знаем ли истината за Сирия?
Много мрак, много кръв и много смърт – медиите разказват ежедневно за драматичните събития в Сирия. Кой обаче им подава информацията, след като в страната почти няма чужди журналисти? Дали това, което четем, е истината?
И друг път сме виждали вече как по време на война първа загива истината. Почти всяка информация за ставащото в Сирия започва и завършва с уточнението, че данните за броя на жертвите не могат да бъдат проверени от независим източник. Не е ли редно тогава да се запитаме откъде всъщност идват всичките информации за жертви и ранени? Можем ли изобщо да им вярваме?
Повечето световни медии публикуват статистики на Сирийската обсерватория за човешки права /СОЧП/. Това наименование вдъхва доверие, защото напомня за други уважавани организации като „Амнести Интернешънъл“ или „Хюман Райтс Уоч“. В действителност обаче СОЧП не представлява институция с множество сътрудници, а организация, в която работи един-единствен човек: тя е личен проект на Рами Абдулрахман. Той ръководи СОЧП от двустайния си апартамент в британския град Ковънтри. От 2000-та година насам Абдулрахман живее в изгнание. Преди да избяга от Сирия, той бил на няколко пъти арестуван заради критичните му спрямо режима позиции.
На кого да вярваме?
Абдулрахман, който по принцип е собственик на фирма за дрехи, върши цялата дейност сам – и сам поема разноските по нея. Опозиционерът твърди, че получава информациите си от мрежа от около 200 свои сътрудници, които били пръснати из цяла Сирия. „Амнести Интернешънъл“ от години си сътрудничи с Абдулрахман и го счита за правдоподобен източник на информация.
И все пак сирийският правозащитник не е съвсем неоспорван. Така например през ноември 2011 година стана ясно, че Абдулрахман не е истинското му име – в действителност се казвал Осама Сюлейман. Обвиниха го също така, че откраднал името „Сирийска обсерватория за човешки права“ от сайт в интернет и че незаконно се самообявил за председател на формацията. Поради това днес има две „Сирийски обсерватории за човешки права“, които воюват помежду си. Разликата между тях е само в окончанието на интернет-адресите – съответно org и net. Основната причина за враждата помежду им е, че те подкрепят различни опозиционни групировки в Сирия. Едната СОЧП е на страната на Сирийския национален съвет, а другата – на страната на Националния координационен съвет за демократична промяна.
Двете групировки не могат да се споразумеят и по въпроса как точно да изглежда бъдещето на Сирия. По време на последната им среща, която се проведе в началото на юли в Кайро, се стигна дори до бой. Всичко това не хвърля добра светлина върху една институция, която твърди, че данните й били напълно обективни и правдоподобни.
Същевременно медиите се намират в безизходица. Режимът на Асад рядко издава визи на чуждестранни журналисти, а и достъпът до селищата, в които се водят сражения, е строго регламентиран. Информациите за гражданската война идват на практика изцяло от редиците на опозиционните дейци. Данните, подавани от официалните медии в Сирия, не се считат за правдоподобни. Който избива собствения си народ, не може да се надява, че някой в чужбина ще му повярва.
Другата истина
Но дали можем да вярваме, че бунтовниците се отнасят сериозно към истината? През януари и февруари бомбардировките на сирийската армия край град Хомс отнеха живота на стотици невинни. Сред жертвите бяха и двама чуждестранни журналисти – американската репортерка Мари Колвин и френският фотограф Реми Ошлик. И двамата информираха за невероятните страдания на цивилното население. И на двамата обаче им беше забранено да разказват за операциите на Свободната сирийска армия, които далеч не бяха насочени единствено срещу армията на Асад. С брутално насилие бунтовниците прогонваха хиляди християни от домовете им, екзекутираха предполагаеми предатели или пък членове на религиозната общност на алевитите, към която принадлежи и президентът Асад. Говори се, че бунтовниците били взели решение да „филтрират“ информациите: колкото може повече за страданията на цивилните граждани и колкото може по-малко за военните операции.
Зачестяват и случаите на очевидци, които разказват за „организирани“ антиправителствени демонстрации. „В петък бяха раздадени знамена и плакати“, казва един мъж от покрайнините на Хомс. „Бяха не повече от 30-40 души, които след 5 минути се разотидоха. Всичко беше заснето с камерите на мобифоните, а видео-материалът беше моментално инсталиран в интернет или пък предоставен на медии като Ал Джазира„, разказва мъжът.
Британският журналист Алекс Томсън знае много добре на какво са готови бунтовниците, когато искат да придадат на събитията повече драматизъм. Томсън разказва как той и екипът на телевизия Channel 4 умишлено били вкарани в такава ситуация, че войниците на Асад били принудени да стрелят по тях.
Б. Узунова, Дойче Веле
- Из „Дневниците…“ на Тони Филипов
Из делниците на един луд (9 – 13 юли)
Понеделник, 9 юли
Депутатът Емил Василев реве в страницата си във Фейсбук, че едва избягнал публичен линч: „Днес, пише Василев, за малко да изям кьотека, понеже тълпа побеснели пенсионери ме обърка с шефа на ДКЕВР.” И си турил снимката и написал: „Този на снимката е Емил Василев от РЗС… Моля, ако го срещнете на улицата – не го бийте!“
Лично ние бихме оставили депутатската молба без последствия. За 23 г. „на тавана на лошите ни спомени” са се събрали 6 ОНС и едно ВНС, които ни карат да мислим, че когато и да се набие един депутат, никога не е напразно… Макар че още от българите от старо време е известно, че „Трябва да го побиеш, дорде не е разбил стовните, а когато ги разбие, то ти го бий, колкото искаш, а стовните няма вече да бъдат цели.”
А га яде кифтеата…
Сидеров, например. Сбъркал бил, подкрепата му за ГЕРБ била грешка! Ако беше биен навреме, нямаше да сбърка. Мислел, че, ако богати хора дойдат на власт, нямало да крадат. Прост си остана, ако и да се изучи за поп. Никога не е чувал за феномена „хедонистична мелница” – колкото повече имаш, толкова повече ти се ще. И тия, богатите, как са станали богати? „Има нещо много особено в парите. Когато са в големи количества, те живеят свой собствен живот, дори имат собствена съвест”, казваше Харлан Потър, герой на Чандлър. И тая съвест няма нищо общо с чистата съвест. И прокуратурата би имала сериозна работа с една голяма част от българските богаташи, ако самата тя не беше заета с усилието да се нареди сред тях.
„За три години, разправя Сидеров, ако вземеш шимпанзе от джунглата, може да се научи дори да стане депутат. То може да се научи почти да пише и говори…“
Това наистина е вярно, но при едно условие – че имаш неограничено количество шимпанзета*. Обаче със 117 шансът не е голям. Дори и с всичките 240 не е… Добрата новина е, че колкото повече шимпанзета пращаме там, толкова повече се увеличава шансът. Така де, не е ли така?!
Така е, така е.
На последното заседание на МС премиерът обяснявал на министрите Хигс бозона, открит при експериментите в големия адронен колайдер оня ден. Ама така простичко и ясно го обяснява, както Стивън Хокинг („Кратка история на времето…”) и Микио Каку („Физика на невъзможното”) не биха могли… Дори им нарисувал схемичка, подобно на оная с болтовете…
Шегувам се, бе! Макар че кой знае дали се шегувам…
Обясни им сделката с дълга. И така авторитетно бори високата материя, че тя напълно се предава… Направо с ипон я побеждава. Някои от икономистите от по-старата школа навярно биха казали, че икономическите възгледи на премиера са на границата на волунтаризма. Но ние не бихме. Ние бихме казали, че границите отдавна са минати…
Навремето един колега от Философски факултет беше отишъл в дружество „Георги Кирков” да се запише за лектор, та да изкара и той некой лев. И там го питали по кои въпроси може да говори. „Мога, рекъл им, да се изкажа по всеки обществен въпрос срещу прилично възнаграждение.” Но Бойко може повече – може по всеки въпрос. Мисля, че няма какво да се убеждаваме в това. Още като главен секретар на МВР даде определение на тока, което и до днес не е задминато по простотата си: „Насочен от движение на електрични товари, това е електричният ток, той минава и не се усеща… Минава през проводниците, на другата сутрин – има го – няма го…”
Цветанов вика: „Правим всичко, за да намерим откраднатите от Енев пари”. Щото човекът се предаде, ама парите ги нема. И ще бъде трудно да ги намерят, защото, вика Цецо, „Няма никаква веществена нотификация, която да подпомага разследването.”
Уау… Бу адама чок челеби!** Га се изучи туй момче?! Нотификация! Веществена!
Да, Цветанов не просто владее диалекта на племето, той го създава! Не знам дали е допустимо да се употреби израз „словесен волунтаризъм”. Но се налага.
И накрая бих искал да завърша оптимистично. През 2002 г. премиерът, тогава главен секретар на МВР, каза: „Държавата в момента е на ръба. Или ще тръгне напред, или ще се върне обратно.”
Е не се върна…
Вторник, 10 юли
Из 36-тата Национална изложба на карикатурата „Борисов влезе в учебниците по история”, съобщава пресата.
В качеството си на премиер автоматично придобивал статут на историческа личност и есенеска ще го изучават в 11 клас.
Министърът на просвещението обяснява: „Сега е 2012 г. От 2001 г. досега България стана член на ЕС. Защо вашите деца да не знаят, че България е член на ЕС?…”
Да, бе! А, като е за ЕС, що историята не спре до 2007 г.? Таман да остане малко и за настоящето. Не ми се струва правилно действията на премиера да се вписват едновременно във вестниците и в учебниците.
Доста история съм чел, но като че ли никога не е имало човек, който така да тормози епохата с амбициите си. „Никога не сте имали и няма да имате по-демократичен премиер, на който по всяко време да може да дойдете и да му поставяте въпроси и той да ви отговаря като ученик“.
От тези думи на премиера може да ви се стори, че при него ценностите на демокрацията още не са напълно интериоризирани. Щото демокрацията е система от процедури, които правят така, че дори „недемократичната” личност да се държи демократично. Личните дадености на човека на върха имат значение при авторитарните режими. Но не бива да забравяте откъде е почнал и колко се е развил. Както и да е.
Пък във в. „Сега” (може и да иронизират, но не вярвам) пишат: „В някои части на Азия хората строят паметници на любимите си ръководители, кръщават на тяхно име улици, площади, нови животински видове и месеци от годината. У нас – вяла работа.”
Така е. Когато през 2003 г. Кин Чен Ир навърши 61 г., признателното корейско население, по-точно тамошното БАН, създаде ново цвете – „Червена кинченирка”. Наистина, това значи уважение, а не с някакво служебно вкарване в историята.
Но не само народите от Азия. Американските учени кръстиха на Обамата лишей.
Веднъж открехната вратата на историята, Борисов се възползва да пробута и четирима от министрите си: Цецо, Дянков, Лилето и Делянчо. „Ще останат в историята като едни от най-добрите в дадената сфера“.
„Големият политик, казваше др. Троцки, като си сложи ухото на земята, трябва да чува стъпките на историята.” Премиерът определено ги чува. Дори не стъпки, ами направо гласове…
Ако се вгледате, ще забележите, че в дясната си ръка Лилето държи касетофон и записва мъдрите Му мисли… На кандидатурите на Лилето и Дилянчо за историята няма да се спирам. С просто око се вижда, че са несъстоятелни. За Дянков лично ние трудно намираме думи, но историята ще намери. Тя за къде по-такива е намирала… По данни на Евростат доходите у нас са нараствали с по 1% от 2009 до 2011 г. А той обещава по 3% занапред, „за да можем за 7-8 г. да стигнем средното ниво в ЕС”. През това време вероятно ЕС ще спре да ни изчака, а може дори да тръгне срещу нас.
Цветанов? Миналата седмица, когато ГДБОП разби „най-страшната” хакерска банда у нас, Цветанов рече: „Всички участници в заловената хакерска група са изключително високо интелектуални личности, познават добре информационните технологии.”
От в. „Преса” научихме, че едната от тези заловени „високо интелектуални личности” се казва Синан, на 16 г., ученик в гимназията в Казанлък в паралелка по компютърни технологии. Класната му рекла, че момчето е на „ти” с компютрите „в степента за класа, в който учи”. Другият „зловещ” хакер е 19-годишният Марин Борисов, абитуриент в гимназията по облекло и хранене. Дето се вика, да е високо интелектуална личност, да е, колко да е?! Взел матурата по български с тройка, но по химия го скъсали… И т. н. И изобщо май тази много шумна акция ще излезе като другите… Но, в края на краищата, това също е начин да останеш в историята. Нали точно с крякане гъските са спасили Рим от галите?! И с това са останали в историята. Или бъркам?
А на младежите, на бъдещите читатели на историята, искам да кажа думите на Дизраели: „Не четете история, четете биографии, защото това е животът без теории.” Прочетете биографията на премиера и всичко ще ви стане ясно. Или на Цецо, неговата поне няма да ви отнеме много време…
Сряда, 11 юли
„ГЕРБ вкарва ред в погребалните услуги”, съобщава „Новинар”. Подготвяли закон. В него се предвижда образователен ценз за гробарите, с което вероятно ще се вдигне качеството на услугата. Ще се повиши наукоемкостта, както би казал колегата Доган. Право да ни копат ще имат само завършилите гимназиално образование. Всички агенции ще се вържат с НАП. Сега от 160 регистрирани само 12 отчитали оборотите в реално време. И, ако се погледне общият им оборот, той е едва десетина хиляди годишно. Докато според НСИ оборотът им за 2011 г. е над 110 хил.
Отделно всяка агенция трябва да притежава поне два автомобила, единият от които да е катафалка. И това е добра идея. А не да возят мъртвите на какво им падне. Има документирани случаи на извозване дори с бригадирска количка… Само бихме искали да допълним, че би било добре в закона да залегне изискване катафалката да е с демултипликатор. Лично сме наблюдавали, и то не веднъж, как опечалените припкат след някоя волга комби, понеже тя няма демултипликатор и не може да кара „тъжно”, ако мога така да се изразя.
Да, както ви споменахме и преди, тая власт наистина полага усилия да ни погребе.
Колаж: Фейсбук група "Пред винкело сите сме равни" „Изчисляваме сами бъдещата си пенсия”, съобщава „Труд”. Лично шефът на НОИ Петков съобщил, че до края на годината ще пуснат пенсионен калкулатор, на който гражданите сами да си смятат какво имат и какво не им стига.
Браво! Ние лично много уважаваме калкулаторите. Те освобождават човек от нуждата да се допитва до някой киселите лемури, които или не знаят, или ги мързи да си отворят устата. Между другото, братя, без да се отплесвам, да ви кажа как да действате, когато все пак опрете до такъв. Гледате го учтиво в очите и му казвате: Мога ли да купя някоя минута от работното ви време? Пробвано, сработва.
Но по отношение на личните ни нужди, пенсионният калкулатор може малко да почака. Сега по-належащ ни е друг. Затова ще си позволя да дам идея на г-жа Инджова. По-лани Руския статистически институт създаде калкулатор за лична инфлация. Много полезно изобретение. Щото НСИ отчита, че инфлацията юни 2011- юни 2012 г. била 1.6%, но ние забелязваме, че съестните продукти, дето лани ги вземахме за 20 лева, сега ги вземаме за 50 и то не всичките. Значи при нас действат фактори, различни от тези, които определят общата инфлация. Та, ако си имаме личен инфлациомер, ще можем да махнем луксовете и да оставим в потребителската си кошница само това, което ползваме – хляб, олио, домати, краставици и още две три стоки от първа необходимост, като ракия и бира. И кабинетът ще вика, че инфлацията е дефлация, но ние ще си я мерим дома и ще знаем истинските й стойности. Какво ще ни донесе туй знание засега е трудно да се каже… Вероятно само печал…
Мислех днес да не се занимавам с политиците, но колегите от „Сега” ме подразниха. Пуснали снимка на копчетата за ръкавели на министър Цветанов и написали под нея: „След ризите с монограми модният законодател Tzv предизвика ценителите с нов аксесоар – копче за ръкавела във формата на петолъчка.”
Лъжат! В „Новинар” прочитам следното: „Фоторепортерът на вестник „Сега“ днес е успял да заснеме ръкавелите, на които личи надписа – „United States – Secret Service“. Значи в „Сега” са видели много добре какво има на копчетата, но се правят на улави, та да си помислим, че Цветанов го влекат петолъчките. И са премълча United States, щото, нали, до United States можеш да туриш по-скоро еврейската звезда, отколкото петолъчка…
Не бива така да се лъже! Цецко дава толкова поводи да го почешеш, ако ти се иска и ти стиска, че не е нужно да се измислят нови. Думите и делата му задминава всяка фантазия.
Четвъртък, 12 юли
Социологическо проучване показало, че неомъжените американки предпочитали да гласуват за Обама. Над 60% от момите били изкъде него, докато за Ромни били само 31%. Ромни обаче води при омъжените с 49% на 42%. Нашите социолози никога няма да се сетят за такъв интересен кливидж*. Все делят хората на образовани и необразовани, на бедни и богати, като че това е най-важното. Според дипломиран социолог Тони Филипов, д-р, Борисов повече го подкрепят женените. И то е логично. Женената българка, даже и с Брад Пит да се е взела, мисли за мъжа си като за „моя мухльо”. И го сравнява с телевизионния пич и той й изглежда още по-голям мухльо. Мъж й, не телевизионният…
Като добавим към това и ежедневните опявания на нейната майка („Виж, мама, хорските мъже какво правят…”), нема що да се чудим. Няма да забравим как по-лани в Петрич една шивачка се изправи и му каза на премиера право в очите: „Признавам трима мъже – съпруга, шефа и тебе!” Но като отчетете факта, че първите двама са споменати тъй да се каже служебно, кой е № 1 в сърцето на омъжената българка? Именно.
Като казахме по-горе, че кливиджът „бедни-богати” не е от най-важните, имахме предвид, че понякога, в отделни случаи не е. Иначе как да не е?! Човек като си има пари, даже и кучетата не го хапят. От Противобясния кабинет на I-ва градска болница съобщават, че в „Симеоново”, „Драгалевци” и „Бояна” нямало нито един захапан от бездомно куче. Докато във фавеласите (малко пресилвам) „Захарна фабрика“, „Кремиковци“, „Дружба“, „Слатина“ и т. н. жертвите били десетки. Директорът на болницата д-р Димитров вика: „Масовият случай е на нахапани от кучета деца и възрастни хора, които се разхождат в парка или се прибират по тъмно в жегата“.
Пенсиите, какво правите из парковете по нощите, бе? Натискате се по пейките с млади гаджета, какво друго… Еми тогава…
От една страна, то си е човещинка. Но пък, от друга, „старостта, скромните финанси и възпалените късогледи очи не създават особено благоприятна ситуация в любовта”, казваше др. Зошченко. Поне подбирайте материала от вашия си възрастов диапазон, не ламтете за агнешко. Агнешкото излиза през носа. Чета в „Жълт труд” какво рекла младата актриса Елен Колева за бившия си любовник Александър Найденов, краля на майонезата. „Трябваше, вика, да понасям старческите му миризми”. Тя вероятно си е мислила, че съвместното живеене е само обмяна на парични знаци. Ама не е. Според класическото определение на Мопасан, „бракът е обмяна на лоши настроения през деня и неприятни миризми вечер”.
„Хареса ми, вика Еленка, добрият живот, той изпълняваше всичките ми капризи, пътувахме, получавах скъпи подаръци, живеех си чудесно… Е, трябваше да понасям старческите му миризми…” Ще понасяш, зер… Който яха магарето, ще му търпи и пръ…
Ама когато й купи джип кубче за над 300 бонки и с мутренски номер (СА 00 01, като на премиера), не миришеше. Когато й инсталира цици, щото Господ й беше оставил само място за цици, не миришеше. Когато плати (така пишеше в „Контра“) 150 бонки да я „изберат” за водеща на готварското шоу, не миришеше. Но сега замириса, щото й би шута. А богатите, като бият шута на любовницата си, прибират й и всичките придобивки – коли, апартаменти, телефони… С една дума връщат момата на спирката, ако мога така да се изразя.
Бизнесменът обяснява що й бил дузпата. Щото от миналото й изскочили „цяла чета ръгльовци”: „Изведнъж много „мъжки скелети“ изскочиха от миналото й. И то за невръстните й тогава 24 г.! Да, с някои е била само няколко пъти, с други – само веднъж. Още по-гадно! Тя всъщност актриса ли е била, или …?!” Ами май е била „или”, ако верно е карала екипа на „Шивачки” направо по ведомостта… „Преспала е не само с режисьора на филма (по нейно признание), но и с продуцента (по негово признание)…” (Интересно дали е прескочила оператора Емил Христов?)
Е, това вече е гадно! Що трябва да се забъркват и други хора? Людмил Тодоров сега какъв джоап ще дава на жена си? Или продуцентът ? Всъщност, те продуцентите на филма са трима: Брайко Брайков, Владо Шишков и Петя Брайкова. На мой риск изключвам Петя Брайкова и залагам на Владо. Но щом се е похвалил, хак му е. Това българинът е голям простак! Ако не се похвали, все едно не е таковал…
Според мен така ги учат във НАТФИЗ. Дават им за пример Афродита, непорочността на която се връщала след като се изкъпе. Лично Теди Москов съм го чувал… И те се къпят ката ден…
И за да не излезе, че вземаме страната на едрия бизнес срещу изкуството, да кажем и две думи за бизнесмена. Сам се хвали как на някакво „афтърпарти” един младеж се завъртял край Елен. И бизнесменът му скръцнал със зъби: „Казах му: А искаш ли сега да ти навра главата в задника?“… Не разбрах младежът какво е отговорил, но предполагам, че е отклонил офертата. За журналистите вика: „Нямат ли някои журналисти…..такова, че да си играят с него?!” И още доста такива…
„Моля, драги читатели, да бъда извинен, че ви занимавам с такъв дребен, незначителен факт, който не заслужава може би вашето висококултурно внимание…” Но това са ВИП персоните ни и ми се ще да ги опознаете малко повече.
Един пич казваше, че когато Господ давал парите на богатите, той вероятно си е мислел: „По-добре, отколкото да си нямат нищичко”. Не знам при другите народи, но за една голяма част от българския „елит” си е баш така.
Петък, 13 юли
Правителството на ГЕРБ се готви да даде 17.5 млн. лева за информационна кампания за цифровизацията на тв ефира, съобщава „Труд” по свои си съображения. Проблемът е, че всичките 6 мултиплекса били директно или индиректно свързани с банкера Цветан Василев. Така излиза, че държавата налива милиони в рекламата на частен монопол.
Карикатура: Христо Комарницки, в. "Сега" Ех, г-н премиер… Вие не знаете, но ние ще ви кажем – все някога ще излезете от обръщение. И тогава, ах тогава… Сигурно не ви се вярва, но както казваше месарят Татко Кюлц, „Всичко си има край, само суджукът има два края!” Лично сме присъствали на „Великата метаморфоза”, когато за една нощ на страниците на „Монитор” се превърнахте от Бойко Тиквата в г-н Борисов, а довчерашният принц Станишев обра дори собствените пасиви на Пеевски. И обратната метаморфоза е повече от възможна. С тая разлика, че тогава групата на Василев-Пеевски още не беше толкова яка, колкото е сега. Те контролират по-голямата част от пресата, почти цялото разпространение, а сега, освен, че имат няколко телевизии, ще хванат и разпространението на електронните медии. И от тук нататък каквото съобщи Пеевски, че е станало, това ще е станало, друго няма да става.
Тъй че, г-н премиер, като паднете, (ако минете само с падането, де, щото колегата Иван Бакалов вика пред „Жълт Труд”: „Бъдете сигурни, един ден ще съдят Бойко…”) ще се биете по главата като д-р Франкенщайн…
Но може и да бъркам. Премиерът е учил бизнеса при едни момчета, дето рядко си оставят магарето в калта. В тези среди балансът се прави с помощта на следните две пера: „Ми даде”, „Му взех”. Ама какво да се чудим. Ако е верно (лично ние не го вярваме), че навремето Костов си бил поискал от Майкъл Чорни 34% от Мобилтел, то сега сигурно вече се дели фифти-фифти.
Барозу казал на Борисов: „Докладът ще е честен”.
Плаши го. Премиерът е на извънредна визита в Брюксел точно с цел да предотврати тази възможност. Щото, както наскоро обяснихме, на нас честен и обективен доклад не ни трябва. Но Барозу му попарил надеждите.
–––––––––––––––––––––––
* Ако човек вземе неограничен брой маймуни и ги сложи на достатъчно здрави пишещи машини, съществува вероятност някоя от тях да напише точната версия на Омировата „Илиада”., Насим Талеб, „Надхитрени от случайността”. Някои учени го наричат „Теорема за безкрайната маймуна”.
** Турски, „Този човек е много умен“
Източник: Offroad-bulgaria.com
- Фламандски град привлича като магнит български емигранти
Защо Гент се превърна в обетована земя за много българи
Проф. Кръстьо Петков, в. „Сега“
Във фламандската община Гент (Белгия) живеят над 10 000 български имигранти. По-голямата част от тях са се заселили след приемането на България в ЕС. С какво градът е толкова привлекателен за българските гастарбайтъри и защо желаещите да се върнат в родината са в пропорция 1:10? Може ли този фламандски регион да се превърне в прототип на едно бъдещо европейско мултикултурно съжителство? Кое накара кмета на общината да покани четирима български полицаи за едномесечна теренна работа с белгийските им колеги сред българската общност?
Проактивната социална агенция
„ЕС взе решение за присъединяване на нови членове, пренебрегвайки факта, че нито изпращащите, нито приемащите страни са били готови да се справят с бума на имигрантите. Белгия е типичен пример за това: разширяването на изток я заварва с най-благоприятното законодателство за легално пребиваващите чужденци: всеки от тях още от първия месец има достъп до социални помощи“, казва президентът на публичен център за социални услуги, в т. ч. за чуждестранни граждани (OCMW) Геерт Версник, бивш депутат, опитен политик либерал, със солидни познания и свое виждане по имигрантската тема. А те са наистина щедри: стигат до 1100 евро на месец (отделно са помощите за деца – около 600 евро; както и при безработица – 700 евро и т.н.). „Как тогава да не сме магнит за прииждащите отвсякъде имигранти? Бюджетът на за социални помощи е 170 милиона евро, не може да работим повече при старите условия“, обобщава той.
Това е и причината преди две години да се промени законът. Сега помощи се получават след третия месец, ако чужденецът отговаря на няколко условия: да е подписал договор за интеграция (в който изучаването на местния език е първостепенен ангажимент, както и задължението да не се отказва предложена работа); да спазва местните закони и да сътрудничи с институциите. Резултатът е налице: броят на имигрантите, получаващи помощи, е спаднал с около 70%. Което означава, че почти с толкова са се увеличили тези, които се самоиздържат.
Версник се оказа и отлично ориентиран експерт по етническата проблематика. Подчертава, че българската общност в Гент е достатъчно забележима, но не е единна; институциите вече са се научили да правят разлика между българските роми, българските турци и „другите българи“ (които видимо са малцинство в този ареал). Как пристигат и по-какъв начин се адаптират нашите сънародници, е въпрос, който също получава компетентен отговор: ромите отиват най-напред при своите мургави събратя, намерили убежище преди тях (главно в периода след 2002 г.); турците се настаняват при (или в близост до) гастарбайтъри от южната ни съседка, отдавна формирали свои етнически територии във фламандския град; останалите българи се устройват кой както намери. И при трите категории имигранти обаче доминира моделът: първо, полулегално/несигурно пребиваване; после легализация; накрая (след 3-4 години) мнозина ги спохожда успехът – да имат препитание и жилище.
КОМПАС – посредник и интегратор
Лариса познава всички проблеми на имигрантите ни в Гент Лариса от Шумен, имигрант със 7-годишен стаж, е служител на КОМПАС – неправителствена институция, специализирана в работата с имигранти. НПО-то, за което работи в екип с местни и чуждестранни експерти, е своего рода посредник между общинските власти и имигрантите; както и място, където практически се работи за успешно приобщаване на чужденци: сключват се договори за интеграция; изучават се езици; предлагат се услуги за улесняване на началната адаптация и др. Лариса потвърждава оценката за вътрешното деление на българските имигранти на посочените три микроетнически групи. Борави и с числа, защото при нея се съхраняват над 1000 досиета на български граждани, минали през филтрите на интеграционния процес. Могат да се откроят три категории имигранти от гледна точка на това кой как успява: 1. Сървайвъри (главно роми, за част от които белгийската система за социално подпомагане е реализация на изконната мечта да живеят волно, да раждат куп деца и да не работят); 2. Прекариат (препитаващи се със случайна работа, жестоко експлоатирани на черния пазар на труда, с мизерни доходи); 3. Успели интегрирани (със сигурна работа и възможност за кариера, в т.ч. в белгийски институции).
На раздяла Лариса съобщава, че от няколко месеца са учредили Българско сдружение, а от есента ще открият и българско училища за около 60 деца. И двете инициативи се случват със съдействието на белгийските власти. На въпроса: „Помага ли ви българската държава?“, отговорът е: „Да, обещаха учебни материали“!
Тяхната полиция: пази, но и възпитава!
„Нашата полиция ни пази“ – в това ни уверява един български ведомствен бард. Белгийската полиция прави още нещо: работи сред имигрантските общности, стараейки се да култивира у тях не само уважение към местните закони, но и към местните житейски порядки и традиции. „Ние сме общностно базирана полиция“, разяснява Филип Расхарт, командир на екипа, в който са били включени българските полицаи.
За повода, който ни води в полицейското управление в Гент, по-подробно говори главен комисар Марк ван дер Бауед – висш началник с професионално самочувствие, шлифован език на общуване с журналисти и външни експерти и точни оценки за имигрантската ситуация. От него научаваме, че идеята на кмета на Гент да се покани група български полицаи за теренна работа с наши сънародници е пилотен проект с по-дълбок замисъл. Българските офицери следват пътя на свои колеги от други страни, пребивавали преди тях в община Гент. Съвместно с местната полиция двама от българските специалисти следователи са проучвали нелегалния имигрантски бизнес; другите двама са работили като квартални в гетата и микромахалите, населявани от нашенци.
За главния комисар проблемът с българските имигранти не е толкова в битовата и организираната престъпност (за втората казва, че практически не съществува в Гент). Тревожи го сблъсъкът на двете култури: имигрантската и белгийската – във вреда на местната. Да хвърляш навсякъде безразборно боклук, да вдигаш шум на улицата и в жилището до среднощ, да се самонастаняваш в къща, която не е твоя, и други подобни са навици, които местните жители категорично не приемат.
Още по-опасна е тенденцията за разрастване на черния труд
Схемата е ясна – българи с неуреден престой биват наемани чрез фиктивни или легални фирми, чиито собственици най-често са стари турски гастарбайтъри. Експлоатацията е жестока – българите работят срещу 2-3 евро на час, което е в пъти под белгийските стандарти!
„За нас това е недопустимо, тук е заровен коренът на злото“, твърди полицейският началник. И заключава, че ако българската имигрантска общност беше малка, тези лоши социални практики нямаше да се забележат. Но само редовно регистрираните българи са надминали 7000 души; с нелегално пребиваващите вероятно ще са около 7% от цялото население на Гент. Което ги прави значим фактор в живота на този полис, от памтивека бил атрактивно място за всякакъв род номади.
Какво прави „тяхната полиция“,
когато констатира нарушения от подобен характер? Предава преписката на социален/трудов прокурор, какъвто отдавна има в белгийската правосъдна система. Не пристъпва към депортиране, както правеше бившият приятел на Бойко Борисов – Никола Саркози. Нито пък изхвърлят на улицата самонастанилите се – „нямаме право; според белгийските закони, ако един човек е влязъл и живее в дадено жилище, дори да не е негово, можеш да го извадиш само със съдебно решение“, обяснява главният комисар. Впоследствие разбираме, че тази вратичка се ползва за т.нар. House milking (издояване на жилища) – когато новодошлите имигранти се настаняват по 9-10 души в стая, за радост на трафикантите и рентиерите.
Нашият десант завършва с инцидентна среща с български имигранти в един от кварталите на Гент – недалеч от крепостта, непосредствено до емблематичния жилищен комплекс „Дупката на свещеника“. На двете кьошета на улица „Скръб“ (Боже, каква символика!) са разположени две култови заведения, чиито собственици са българи. Едното е магазин „България“, в който продавач е баба Кунче от Кубрат. Другото е кафене „Интрига“, чийто управител е Христо от Попово. В магазина, където има изобилие от хранителни продукти и питиета с български произход, си купуваме вафли „Бойко Борисов“. При Христо разговаряме на бутилка бира с наши гастарбайтъри, върнали се от смяна. Те са шофьори, куриери, чистачи и др.; работното място им е сигурно, със заплащане и осигуровки по белгийски стандарти.
Какво научихме от десетината сънародници, които без колебание отнесох към категорията „успели интегрирани“?
Всички са напуснали България преди години, подгонени от мизерията и липсата на перспектива за работа и бизнес (тяхното пътешествие, образно казано, е било от робството към обетованата земя; направили са го, без да дочакат българския Мойсей). Имат работа, от която са доволни (местните жители ги уважават, с някои са приятели). 40% имат собствени жилища, закупени на приемливи цени с ипотечни кредити. Децата им учат във фламандски училища и владеят по още един чужд език. Не възнамеряват да се върнат в България (с изключение на един – след като се пенсионира, щял да иде на село).
Гент не е обетован град в библейския смисъл на думата. Но община Гент (местните жители и пришълците от над 180 националности) със своите иновативни, социално включващи практики може да се превърне в модел за това как без конфликти, санкции и депортиране може да се реализира идеята за единното европейско гражданство.
- Българският ВСС си затваря очите за нарушенията на ръководството на Софийския градски съд
Карикатура: Христо Комарницки, в. "Сега" Скандалното уволнение на Мирослава Тодорова, председател на неудобния за властта съдийски съюз, даде пореден повод на критикувания и у нас, и от Брюксел Висш съдебен съвет (ВСС) истерично да обяснява, че решенията му се ръководят единствено от принципни, макар и на практика несъществуващи критерии.
Това бе заявено на няколко пъти и от члена на съвета Пламен Стоилов по време на петъчната му среща с участници в безпрецедентния протест на над 200 магистрати и адвокати срещу кадровата политика и дисциплинарната практика на ВСС.
Освен декларативните изявления, че колегите му не се поддават на натиск и съобразяват всички фактори, като натовареност и качество на работа, когато преценяват дадено наказание за забавени дела, Стоилов така и не успя да даде смислено обяснение защо, за разлика от Тодорова, близката приятелка на МВР шефа Цветан Цветанов – Владимира Янева, бе наказана само със „забележка” за 43 забавени производства.
Наред със скандално избрания председател на Софийския градски съд (СГС), наскоро назначената за нейна заместничка и шефка на Наказателното отделение в СГС Петя Крънчева също се радва на странен комфорт, въпреки че бе предложена за санкция от съдебния инспекторат заради 26 забавени дела при много по-малко решени дела в сравнение с останалите „нарушители“.
Вместо да образуват дисциплинарно производство обаче, кадровиците просто оставиха на Янева да й наложи леко наказание. Тодорова пък се оказа с 15% намаление на заплатата.
След като лично предложи Крънчева за свой заместник, шефката на СГС прецени, че е достатъчно само да й обърне внимание за нарушенията, което дори не се смята за санкция по смисъла на Закона за съдебната власт.
Очаквано ВСС се съобрази с избора на Янева, повиши Крънчева и по време на същото заседание образува дисциплинарката на Тодорова.
Крънчева е в челните места на класацията по несвършени дела
Новоназначената зам.-шефка на СГС обаче има солидна репутация на не особено дисциплиниран съдия, като това неведнъж е било поставяно на вниманието на ВСС. През 2011 г. Крънчева оправда бившия земеделски министър Венцислав Върбанов по делото за безстопанственост. Тогава тя привлече вниманието на медиите с дълга политическа реч в защита на Върбанов. След това съдебният инспекторат започна проверка по делото.
Градският прокурор Николай Кокинов пък пусна сигнал в инспектората към ВСС за делото срещу шефа на „Озеленяване“ Любомир Ников, което се гледа от Крънчева и бе прекратено след месеци заради допуснати процесуални нарушения в досъдебното производство.
Впоследствие цялото наказателно производство беше прекратено, тъй като прокуратурата не внесе обвинителния акт в определения от съда срок.
Случаят на Крънчева обаче трудно би могъл да бъде обяснен с пренатовареност, тъй като статистиката показва, че зам.-председателката на СГС е един от съдиите с най-много висящи дела през последните три години, въпреки че е една от най-слабо натоварените. Това означава, че тя гледа дела, които просто не приключват.
През 2009, 2010 и 2011 г. Крънчева си оспорва челното място по най-голям брой несвършени дела с Мариян Марков, като през първите две години има по 77 такива казуса, а за м. г. са паднали на 56. В същото време през трите години са й били разпределени общо 345 дела. За сравнение, Мирослава Тодорова има 50 незавършени дела през 2009 г., 49 през 2010 и 41 през м. г., като за целия период е поела над два пъти повече производства – общо 734.
Случайното разпределение – в неслучайни ръце
Отчетливата разлика в положението на повишената Крънчева и уволнената Тодорова добива още по-сериозни размери след края на март, когато ВСС избра първата за зам.-председател на СГС. Успоредно с високия пост тя поема разпределението на делата в Наказателното отделение с изключение на дежурствата. До този момент разпределението се извършва всеки ден от различен съдия.
Случайно или не за близо три месеца – до средата на юни, на Крънчева са били разпределени едва две дела. Едното от които е т. нар. процес „Батко” срещу бившия шеф на пътната агенция Веселин Георгиев, наблюдаван с особен интерес от Брюксел.
По-интересното е, че това дело е било разпределено на Крънчева от самата нея, след като Владимира Янева взима решение за откомандироване на предишния съдия по делото Весела Дончева, която бе „качена” от Софийския районен съд (СРС) именно за да поеме състава на Георги Колев. Той оглави Върховния административен съд (ВАС) точно преди да приключи това дело.
Крънчева е разпределила на съдиите и останалите дела на Дончева, въпреки че според нормалната съдебна практика те би трябвало да се поемат от новоназначения съдия на състава на откомандированата.
В случая това е било напълно възможно, тъй като в СГС освен новоназначените съдии са командировани и двама нови съдии. Впрочем, един от тях е Антон Урумов, син на добилия скандална известност покрай казуса с магистратските имоти в Приморско Николай Урумов от ВАС.
Изискването делата да бъдат разпределяни на случаен принцип, а не чрез еднолично решение на административните ръководители на съдилищата, е основополагащо за принципа на безпристрастност, от който би трябвало да се ръководи съдебната система. То е залегнало в чл. 6 от Европейската конвенция за правата на човека, като целта му е да не се нарушава задължението съдията да бъде определян веднъж завинаги и случайно.
Непрозрачно и немотивирано преразпределяне на образувани вече дела
Непрозрачното и немотивирано преразпределяне на образувани вече дела в рамките на едно съдилище е нарушение на правото на гледане на делото от съд, създаден в съответствие със закона. Обстоятелствата, при които това е допустимо, са свързани с обективни причини, като тежко заболяване, бременност или смърт.
Нито една от тях обаче не е налице в случая с откомандироването на съдия Дончева и последвалото преразпределяне на делата й от страна на Крънчева.
Всъщност тази практика не бе чужда и на предишното ръководство на СГС в лицето на Георги Колев. Както се вижда от негова заповед от ноември 2009 г., когато бе председател на Градския съд, възпитаникът на Академията на МВР е иззел именно от Крънчева делото за пране на пари срещу Евелин Банев-Брендо. Като официална причина са посочени две последователни искания за нейния отвод от страна на прокуратурата, макар че правно положение, при което председател на съд отвежда свой колега по искане на обвинението, просто не съществува. В случая обаче Колев е ползвал като аргументи за нестандартното си решение засиления обществен интерес, както и факта, че в свое определение няколко месеца по-рано Крънчева си е позволила да коментира доказателствата, което е компрометирало безпристрастността й.
Странни случаи
Висшият съдебен съвет си затваря очите и за други странни случаи около Крънчева, като например поведението й по делото срещу наркогрупата на братята Габриел и Виктор Боцев, по-известни сред столичния ъндърграунд като Жабата и Джуката. В продължение на повече от година и половина Крънчева не дава ход на съдебното следствие, като пет пъти последователно отлага делото заради нередовно призоваване и неявяване на защитници.
Стига се дори до отлагане на делото поради това, че подсъдимият Габриел Боцев на 15 декември 2011 г. не е доведен от следствения арест.
Съдия Крънчева обаче не разпорежда на съдебната охрана незабавното довеждане на подсъдимия, което може да стане в рамките на половин час; не извършва проверка защо не е доведен и отлага делото за средата на месец март 2012 г.
След 1 януари т. г. всички процеси срещу престъпни групи, които не са започнали, бяха изпратени на спецсъда. Същата съдба има и това дело. По време на следващото заседание прокурорът прави искане делото да се изпрати на специализирания съд и Крънчева дава картбланш.
Странното е, че след като от януари до март делото е престояло в СГС без всякакво основание, вместо да бъде препратено служебно на спецсъда, Крънчева го изпраща едва на 18 юни 2012 г. – З месеца след прекратяването му и точно година и осем месеца, след като то е влязло в СГС.
От спецпрокуратурата заявиха пред Mediapool, че нямат информация такова дело при тях да е постъпвало, но допуснаха, че е възможно изобщо да не ги уведомяват, а градската прокуратура, която е разследвала казуса, да си командирова в спецсъда свой обвинител.
Необяснимият й интерес към някои дела и респективно – липсата на такъв към други, се проявява още веднъж при доста странни обстоятелства преди малко повече от месец. По време на общо събрание на Наказателното отделение в СГС на 20 юни тази година става известна заповед на Янева от 15 май, според която жалбите срещу паричните гаранции вече ще се разпределят не на дежурните съдии, а на всички – чрез системата за тайно разпределение.
Естествено, това предизвиква недоумение сред повечето съдии, тъй като според Наказателно-процесуалния кодекс жалбите срещу гаранциите се гледат незабавно след внасянето им. Точно по тази причина практиката на съда винаги е била те да бъдат разпределяни само на дежурните състави, за да е сигурно, че казусът няма да се падне на съдия, който цял ден е в заседание по друго дело, в тайно съвещание за произнасяне на присъда или просто е в болнични или в отпуск.
В крайна сметка заради възраженията на съдиите от Наказателното отделение Крънчева заявява, че тази заповед ще бъде отменена, но междувременно успява да разгледа по „случайното разпределение“ искането за намаляване на гаранцията на бившия изпълнителен директор на „Петрол“ Цветан Димитров и да я намали от 300 000 на 30 000 лева.
Ако не беше спомената заповед, това дело нямаше да се падне на Крънчева, защото за разлика от останалите наказателни съдии, тя не дава дежурства. Това е и единственото дело, което е успяла да разгледа през последните месеци. Решението е окончателно и не подлежи на обжалване.
Нито едно от тези обстоятелства обаче не е коментирано по време на заседания на ВСС. От Инспектората към съвета също не са проявявали самоинициативност да хвърлят повече светлина около работата на Крънчева, предвид рязкото й кариерно израстване след назначаването на Янева за председател на съда.
Борис Митов,
Mediapool
- Несебърска приказка
Стихове от Симеон Гаспаров
Селско гробище
Отидоха си роднините.
Отидоха си оплаквачките.
Отиде си попът. Клисарят.
Гробарите, и те се скриха…
Отидоха си…
Завърна се полека тишината
с уплашените сенки
на почиващите
тука мъртъвци.
Върнаха се
да оставят нещо,
колкото да преживеем…Несебърска приказка
До първите петли,
присвили клепачи,
платната заспиват.
Смокинените улици
отломки древност
уморено тръгват да събират.
До първите петли
душите на магьосници
нощта освободи.
До първите петли
ще сме полуреални
и полулъжи…
До първите петли,
поне ме запомни.
До първите,
до първите
петли!Източник: Simeongasparov.wordpress.com
- 15-годишно българско момче направи фурор на европейска олимпиада по информатика
Христо Венев Наше дете чудо смая Европа. 15-годишният Христо Венев от Софийската математическа гимназия пребори стотици с 3 години по-големи ученици и заради таланта си беше допуснат до олимпиадата по информатика, където грабна сребърен медал. Съотборниците му Йордан Чапъров и Румен Христов взеха златни медали, а Георги Георгиев – сребро. Български ученици са най-добри в Европа по информатика. Учениците от националния ни отбор по компютърни науки обраха наградите на Централноевропейската олимпиада в унгарския град Тата. Изморените, но щастливи медалисти кацнаха късно снощи на летището в София.
Две от момчетата ни донесоха злато. И двамата дванадесетокласници са от училища извън столицата. Йордан Чапъров е възпитаник на Математическата гимназия „Атанас Радев“ в Ямбол, а другият златен медалист е Румен Христов от Природо-математическата „Нанчо Попович“ в Шумен. Със сребро пък се върна единадесетокласникът Георги Георгиев от Софийската математическа гимназия.
Истински фурор на олимпиадата обаче предизвика осмокласникът Христо Венев, също от СМГ. Той стана единственото дете чудо, което екипът на международното състезание допусна да се състезава в разрез с регламента. Според правилата на олимпиадата право да се явят имаха само ученици от последните два класа на гимназията. „Въпреки че Христо е няколко години по-малък, той успя да мине през всички изпити, издържа всички тестове и му разрешиха да участва“, разказа за „Преса“ директорът на училището Мариана Тодорова. Там малкият вундеркинд се борил мъжки с 3 години по-големите от него и завоюва за България още един сребърен медал.
И за четирите момчета от отбора това не е първата награда. Състезателите по компютърни науки са печелили медали от много наши и чужди състезания, като за уменията си Румен е получавал и президентска грамота. Всичките ни златни момчета се подготвят под ръководството на български учители.
Теодора Йолчева,
в. „Преса“
Бел.ред: Заглавието е на Еврочикаго.
- И магистралите влизат в БГ учебниците по история
Магистралите, които строи правителството на ГЕРБ, влизат в учебниците по история. Там отиват също плоският данък и спрените европари от времето на Тройната коалиция, пише в. „Стандарт“.
Издателство „Просвета“ е обновило две помагала за учениците от 11 клас, по които децата ще учат от есента. В школските книги вече влизат уроци от 10 ноември 1989 година досега.
Мястото, посветено на ГЕРБ, е по-малко, отколкото на времето на Симеон Сакскобургготски и Тройната коалиция, чието управление вече е приключило. В учебниците обаче се подчертава, че партия ГЕРБ е формирана около личността на бившия главен секретар на МВР Бойко Борисов. „Неговата изключителна популярност и „изпразването“ на дясноцентристкото пространство му дават възможност в края на 2006 г. да създаде собствена партия, която бързо набира влияние“, пише в едното помагало. Посочено е, че Тройната коалиция е опитала да подложи крак на ГЕРБ на следващите избори, вдигайки изборната бариера и вкарвайки мажоритарен вот.
Другият учебник отчита, че по време на управлението на Борисов се строят магистрали, ремонтират се пътища, та дори е посочено изграждането на пречиствателни съоръжения. Констатирани са обаче и слабости – замразените доходи и намалените пари за образование.
Помагалата до голяма степен приличат не на учебници, а по-скоро на вестникарски обзорни статии, редуващи маловажни и съществени успехи и неуспехи на всички правителства от Луканов насам. В единия учебник, предназначен за профилирана подготовка, са цитирани всички проценти, с които партии са печелили избори по време на демокрацията. Това на практика ги прави неприложими за ученици, тъй като данните, освен че нямат историческа стойност, трудно се помнят, коментират експерти. За времето на ГЕРБ са посочени поотделно процентите, получени от всички парламентарно представени политически сили, чак до РЗС.
Споменато е и точно колко души са гласували за Росен Плевнелиев и Ивайло Калфин на президентските избори.
Не липсват и изречения в духа на учебниците от времето на социализма, като например „Преходът към парламентарна демокрация и пазарна икономика е съпроводен с много противоречия и трудности, но се осъществява неотклонно“.
Източник: Bolgari.net