Авторски
- Импириъл Колидж Лондон обявява нова стипендия за български студенти по инженерни специалности
Стипендията за български студенти по инженерни специалности „Кольо Фичето” ще осигури пълно финансиране на един студент с изключителни способности да следва инженерство в сърцето на Лондон
Импириъл Колидж Лондон, който е водещият университет по наука и технологии в Европа, иска да привлече най-умните български студенти по инженерни специалности и обявява първата си стипендия за български ученици. Стипендията е предназначена за ученици от семейства с ниски доходи, които посещават държавни училища.
Основан през 1907 г., Импириъл Колидж Лондон се нарежда сред десетте най-добри университети в света и сред възпитаниците му има 14 Нобелови лауреати. Факултетът по инженерство е един от най-големите в Обединеното кралство с около 1200 служители и над 5000 студенти. На девето място в света по инженерство и технологии, Импириъл Колидж е международен университет със студенти от 130 държави и място, където една трета от служителите и студентите са от страни извън Обединеното кралство и Европейския съюз. Импириъл Колидж има над 300 студентски общества и наскоро постави началото на първото си Българско общество.
Във Факултета са направени големи открития, включително пионерските изследвания на Професор Ерик Лийтуейт за разработване на влаковете „Маглев” (съкратено от магнитна левитация), разработването на стерео звук и дизайна на Сидни Харбър Бридж. Сред възпитаниците на Факултета са старши инженери на всички водещи отбори на Формула 1, както и изпълнителният директор на Пфайзер и директорът на един от най-големите хедж фондове в Европа.
Ректорът на Импириъл Колидж Лондон, Професор Сър Кийт О’Ниънс, каза по повод обявената стипендия:
„С удоволствие предоставяме за първи път стипендия, специално предназначена за най-ярките български таланти по инженерство. Това е една прекрасна възможност за българските студенти да бъдат обучавани от някои от водещите университетски преподаватели по инженерство в света без никакво заплащане от страна на тях или техните семейства.
Нашите български стипендианти ще следват стъпките на завършилите Импириъл Колидж инженери, които намират работа на върха на своята област, независимо дали тази област на инженерството е свързана с енергетиката, медицината, транспорта или комуникациите.”
Настоящият студент Деян Улевинов от Плевен, който следва Компютри в Импириъл Колидж, споделя: „Импириъл Колидж Лондон е фантастично място за учене, където преподавателите са от световна класа, а съоражения – модерни и високотехнологични. Кампусът е в сърцето на Лондон, учиш заедно със студенти от цял свят и възможностите за израстване в кариерата след завършването са чудесни. Участвах в създаването на първото Българско общество в Импириъл и с нетърпение очаквам да приветствам повече български студенти през следващата година.”
Информация за стипендията
Стипендията за български студенти по инженерни специалности „Кольо Фичето”, кръстена на името на прочутия български майстор-зидар от 19-ти век, ще осигури пълното финансиране на един студент с изключителен талант за следването му по инженерна специалност в Импириъл Колидж Лондон. Студентът ще получава 19 000 британски лири (около 42 000 български лева) всяка година от октомври 2012 г., които ще покрият разходите за такси за обучение и ще осигурят безвъзмездна помощ за квартира и издръжка. Тя се предлага на студенти в продължение на 3 или 4-годишен курс на обучение в рамките на катедрите по машиностроене, инженерна химия или компютри, както и на студенти от междукатедрения курс по математика и компютри.
Стипендията се предлага само на български граждани от държавни училища в България, чийто доходи на домакинството са по-ниски от 55 000 лева. От кандидатите се изисква да имат средна оценка 5.9 в дипломата им за завършено средно образование. Импириъл Колидж ще търси най-добрите ученици от математическите гимназии в цяла България и ще спонсорира състезания по математика и физика с цел повишаване на информираността за новата стипендия. Новата стипендия ще продължи да се отпуска безсрочно, така че и последващите български студенти да могат да се възползват от образование от световна класа в Импириъл Колидж.
Стипендията за български студенти по инженерни специалности „Кольо Фичето” е предназначена за студенти в продължение на три или четири годишен курс на обучение в рамките на катедрите по машиностроене, инженерна химия или компютри. Одобрените кандидати трябва да могат да говорят и четат английски език компетентно.
За допълнителна информация относно изискванията и начина на кандидатсване посетете: http://www3.imperial.ac.uk/registry/studentfinancialsupport/ugscholarships/kolioficheto
За повече информация можете да се свържете и с:
Simon Watts, Media Relations and Communications Manager
Tel: +44 (0)20 7594 6701Email: [email protected]
J-P Jones, Press and Communications Officer
Tel: +44 (0)20 7594 6704Email: [email protected]
По информация на Снежина Мечева,
говорител на АБУЧ
- Давност за престъпления срещу народа? Не!
Буенос Айрес. Последният аржентински диктатор Рейналдо Биньоне, който вече излежава доживотна присъда, бе осъден на още 15 г. лишаване от свобода за нарушаване на човешките права в нелегален център за мъчения, предаде АФП.
83-годишният Биньоне получи доживотна присъда за престъпления, извършени в страната по време на военния режим в периода 1976-1983 г., както и присъда от 25 г. лишаване от свобода за „нелегални арести и изтезания на политически затворници”. /Агенция „Фокус“/
(По официални данни през периода на военния режим в Аржентина са изчезнали безследно 18 000 души, отбелязва ИТАР-ТАСС. Според правозащитници истинският брой на жертвите надхвърля 30 000. Повече от половин век след края на диктатурата и връщането на Аржентина на пътя на демокрацията, по-голямата част от нарушителите на човешките права през периода на диктатурата все още не са получили наказания, като съдебните процеси срещу такива хора едва сега започват, отбелязва БТА.
Между 1985 и 1987 г. в Аржентина бяха приети закони, които освободиха военните от отговорност за престъпленията, извършени по време на управлението на хунтата. През юни 2005 г. Върховният съд обаче обяви тези нормативни актове за
противоконституционни, с което даде зелена светлина за завеждане на процеси срещу представители на бившия режим.)Източник: Daricnews.bg
- Предложение от БАА
Уважаеми пишещи колеги в сайта www.EuroChicago.com,
Пред нас е Нова Година, период на веселие и отмора.
Дали е възможно до 2 януари 2012 година да публикувате преимуществено оптимистични новини?Благодарим Ви,
С оптимизъм,
БАА - Краят на властта. Панама
Президентът Първанов лицемерничи с ветото за пенсиите, но мълчи за оправдан двоен убиец. Ще го попита ли прокуратурата за „Октопода”, Кюлев, Велев, Сумиста и Трактора, когато напусне „Дондуков” 2?
…………………………
В Панама 77-годишният Нориега има да излежава още 20 години. Нориега е президент от 1983 до 1989 година, за което време си „изработи” 67 години затвор Тук подобно нещо е немислимо. Ние сме държава от ЕС, а не Панама, и нямаме диктатори мутри. На пръв поглед е така. Но дори неизкушените от политиката знаят, че под „пръв поглед” клокочат зловещи тресавища. Затова на моменти дори Панама е пример за правосъдие. Уж сме в най-стария център на демокрацията, а справедливост и възмездие не виждаме. Нашата демокрация се изразява в пълната свобода да се възхищаваш на Първанов, но не и да казваш, че ти прилича на добре зализан мафиот например. Просто трябва да приемеш идеята му за „Българската Коледа”, ако не искаш да те обявят за човекоядец.
…………………………
На този фон самото споменаване на Нориега е вече лош тон. Кал върху булчинска рокля. Възмутителен навик. Все едно някой да нарече Сталин Бандит, или да каже същото за Путин през 2011 г. В този ред на мисли би било интересно да узнаем, дали след като престане да бъде държавен глава, Първанов ще сподели пред прокуратурата какви са били отношенията му със съветниците му Емил Кюлев, Манол Велев и Петър Стоянов – Пешо Сумиста. Първите двама бяха простреляни, а за третия има съмнение, че е организирал поне едното от двете покушения – това на Кюлев. Любопитен ще е и коментарът му за приписваната му топла връзка с лицето на „Октопода” Алексей Петров-Трактора. Също и дали наистина е знаел за „мокра поръчка” на Петров по отношение на бизнесмена Гриша Ганчев. Ако дори само малка част от това се окаже вярно, сравнението с Нориега няма да изглежда чак толкова абсурдно.
…………………………
И ако президентът мълчи, значи, че е съгласен с безобразията в света на Темида. Мълчи за жертвите пред „Соло”. За „Наглите”, за „Килърите”, за „Октопода”, за башибозушкото присъствие на Красьо Черничкия в света на магистратите, за корупцията в тези среди, за всекидневното изнасилване на Темида. Него това не го засяга. Той е с имунитет на държавен глава. Но народът му не е. Народът му пищи кански от развилнялата се мафия. Няма ли кой да му каже, например личният му приятел и съветник, все още ректор на УНСС проф. Борислав Борисов, че само една малка част от заграбеното от мафията и познатите му олигарси би изравнила пенсиите със средните в Европа. Но той не призовава за борба с организираната престъпност, а застава до бунтовете срещу властта. Но не защото е съпричастен към мизерния живот на протестиращите, а защото ги вижда като лост, с който да си пробие път към нова власт. Звучи ви брутално? Ами брутално е.
А Панама… Панама е само на 12 000 километра от София.
Огнян Стефанов, Frognews.bg
(Със съкращения)
- Димитър Попов: БКП раздаде 2,2 млрд. долара на свои
Бившият премиер Димитър Попов, който по време на икономическата криза през 1990 година оглавява правителство „на националното съгласие“, подкрепено от повечето политически партии, заявява в обширно интервю пред “168 часа”, че според него БКП е раздала 2,2 млрд. лева веднага след промените през 1989 година, със знанието и под контрола на Политбюро.
„Харченето на тези огромни средства е извършвано и се извършва не от тези, които носят отговорност, а от други хора“, категоричен е Попов.
Димитър Попов, известен с култовата фраза „За бога, братя, не купувайте!“, оглавява кабинета след гладната Луканова зима – периодът, в който всичко, което прословутите милиони и куфарчета на БКП вече са раздадени където трябва и на когото трябва.
Помолен да направи паралел между политическата и икономическата ситуация в страната по време на своето управление и в днешния момент Попов казва, че общото в двата случая е кризата.
“Основната ни задача беше да поемем политическата отговорност за осъществяването на преход в управлението на държавата, което дотогава беше изцяло в ръцете на БКП. Не беше лесно. Особено на фона на отиващия си политически и икономически строй, осъществяван от личностите, които управляваха персонално и от името на БКП. За щастие тази политническа сила бързо и ясно разбра, че нейното време безвъвзвратно си е отишло”, смята бившият премиер.
“Темпът ни на развитие е толкова бавен, че прави много труден отговора на въпроса кога ще елиминираме беднотията.
“Преди идването на нашето правителство България е имала 2,5 млрд. долара резерв. Подсказа ми се, че част от парите са използвани неясно за какви цели. Тогава положих усилия да изясня въпроса и в крайна сметка се разбра за какво става дума. Партията е раздала 2,2 млрд. Трябва да уточним, че използването на тези пари се е контролирало не от Министерството на финансите, а от висшия партиен Синедрион – Политбюро”, разказва Попов.
“Така че аз не съм могъл да контролирам този разход и не съм станал министър-председател, за да прикривам нечии действия, а за ада извършим помиряването. Знае се кои са получили тези пари, но изобщо не съм имал задача да ги издирвам и да търся отговорност”, твърди експремиера.
Има списъци и който ги е давал, той ги пази. Доколкото това е било контролирано от висшите ръководители на партията, не е могло да остане в абсолютна тайна, знаеше се, спомня си Попов.
Източник: blitz.bg
- Пребиха жестоко шефа на фонд ”Земеделие”
Пребиха изпълнителния директор на Държавен фонд „Земеделие” Румен Порожанов
Изпълнителният директор на Държавен фонд „Земеделие” Румен Порожанов е бил пребит в четвъртък вечерта в столицата. Информацията бе потвърдена от МВР. Все още няма официални версии за побоя. Към 19,45 часа в четвъртък вечерта Порожанов е бил нападнат и пребит в кооперация в столичния кв. „Борово” от двама непознати за него мъже. След инцидента той е прегледан във Военномедицинска академия. Няма опасност за живота му. Побоят над Порожанов е нанесен като за сплашване, а не – с цел да бъде посегнато на живота му, според полицията, по първоначална информация. Нападателите се издирват.
Агенция „Фокус“ припомня:
Кой е Румен Порожанов?Изпълнителният директор на Държавен фонд „Земеделие” (ДФЗ) Румен Порожанов зае поста на 31 март 2011 г. Преди това Порожанов бе началник на кабинета на министъра на финансите Симеон Дянков.
Порожанов представляваше българската страна в проекта „Бургас – Александруполис”, преди правителството да се откаже окончателно от него. Румен Порожанов замени на поста изпълнителен директор на ДФЗ Светослав Симеонов, който замина като земеделско аташе в Брюксел.
Министърът на земеделието и храните Мирослав Найденов заяви при смяната, че имало вариант Светослав Симеонов да стане заместник-министър на земеделието, но той е отпаднал. Найденов заяви, че искал още есента Порожанов да заеме поста директор на фонда, но тогава той не се съгласил. Заедно с Румен Порожанов, бяха назначени и напълно нови заместник-директори на ДФЗ.Румен Порожанов замени на поста Светослав Симеонов, след като на пресконференция няколко дни по-рано СДС извади кореспонденция между бившата шефка на фонд “Земеделие” Калина Илиева и тогавашния й заместник Светослав Симеонов. Според разпространеното писмо – Симеонов се е оплаквал от „натиск“от кабинета на Мирослав Найденов върху него за одобрение на европроекти на определени консултантски фирми. От министерството на земеделието и от фонда обаче твърдят, че изнесената кореспонденция е фалшификат. Опозицията изтълкува смените във фонда като признание за провал, за което поиска оставката на земеделския министър Мирослав Найденов. През септември 2011 година беше сменен един от заместник-изпълнителните директори на Държавен фонд „Земеделие”, които бяха назначени успоредно с назначаването на Порожанов и пое работата от април. Свилен Костов отговаряше за Програмата за развитие на селските райони (ПРСР) и на 17 септември 2011 г. беше сменен от Десислава Тодорова.
Румен Порожанов – визитка
Румен Порожанов е роден на 17 август 1964 г. През 1990 г. завършва висше образование в УНСС, специалност “Икономика и управление на селското стопанство”. Има допълнителна квалификация “Икономика и управление на отбранителния процес” от УНСС. През 1992 г. започва работа в Министерството на финансите като главен специалист. В периода 1995-1996 г. е бил съветник в Министерския съвет. От 1996 г. отново е в Министерството на финансите като началник на отдел. През 2001 г. става директор на дирекция “Финанси на реалния сектор”. От август 2009 г. е началник на кабинета на финансовия министър Симеон Дянков. Неговият предшественик Светослав Симеонов също е започнал кариерата си в структури към финансовото министерство.
Източник: Агенция „Фокус“
- Под купола на кабинета „Борисов“
Премиерът Борисов заплаши с уволнение вицепремиера Дянков ако е казал онова, което всички зрители чуха, че е казал. Дори не е толкова важно, какво точно е казал и затова ще го преразкажа в скоби (че министърът на земеделието Мирослав Найденов можел скоро да спре да приказва „така”, т.е. да не недоволства от бюджетните средства, които му се отпускат).
Не знам дали за Дянков евентуално напускане на проветривия пост е драма или спасение. На за Борисов тази ситуация е поредното изпитание за това колко струва неговата дума. Защото той не просто повиши тон, но и призна любимата теза на опозицията, казвайки в пристъп на откровение, че цяла година му прикривали грешките на Дянков, а пък сега той казал такава глупост, т.е. е неблагодарен за прикриването на глупостите му. Съответно премиерът разярено го заплаши, че ще си ходи, ако е казал въпросната „глупост”.
Както и при предишни подобни ситуации , и двамата могат да тръгнат да увъртат, ако се разберат да замазват положението. Но положението е толкова замазано, че няма нужда от повече замазване. Подмазващият се водещ на ТВ 7 Бареков наскоро се опитваше да угоди на гостуващия в студиото му за интервю от час и половина премиер Борисов, пожелал импровизирано Дянков да се извини още веднъж в ефир на зърнопроизводителите за нещо, за което вече веднъж им се беше извинил (явно пак под натиск). Този път ролята на натискащ поведе водещият, подвиквайки на продуцентите на предаването: „ Абе, къде е този Дянков… защо не се обажда… кажете му, че го търси Бойко Борисов…къде се крие…”. Наложи се Борисов да спасява Дянков от Бареков с обяснението, че Дянков работи, а не се крие, което накара водещия моментално да смени тона и с блага усмивка да възкликне:” Ей, този Дянков е много хитър”!
Сега обаче въпросът е дали Дянков ще пожелае да бъде спасяван от поредното унижение – вчера от Бареков, днес от прекия му началник. Или ще спаси сам остатъците от своя престиж като се оттегли.
Няма нужда да гадаем. Това така или иначе ще се изясни. Каквато и да е развръзката, ще се обогатят познанията ни за границата на безграничното търпение на онези, с които Борисов се е обградил. Напоследък косвено им отреди мястото на „жената в семейството”, обявявайки себе си за мъжа спрямо тях. Чакаме да видим какво ще се пръкне от този брак по сметка, в който мъжът редовно бие жените си. Не искам да ги обидя , че са безгръбначни, но пък знам, че в цирка има такъв номер – на „жената каучук”, която показва чудеса от гъвкавост. Такава ще да е била селекцията при кандидатстването за работа под купола на кабинета „Борисов” и досега участниците в представлението не са излъгали очакванията на селекционера.
Иво Инджев,
Ivo.bg
- Класация на един блогър за 5-те най-важни събития на годината
Моята класация „Топ 5 събития на 2011”
Поканиха ме в една телевизия за участие в обзорно предаване. Темата е „Коя е вашата лична класация на петте най-важни събития през 2011?” и тъй като аз, естествено, нямам такава класация, но пък от суета приех поканата на телевизията, трябва да седна и да си направя. И така, кое е най-важното събитие за отиващата си година, кое събитие да сложа на първо място в личната си класация? Смятам, че то трябва да е не някое световно събитие (като катаклизмите в Япония или Арабската пролет), а българско събитие, например:
Събитие № 1 – Изборите
Те бяха забележителни, не просто защото едни избори са важно нещо в живота на обществото, а с две конкретни неща. Първото е фактическата смърт на Синята коалиция и окончателното опразване на дясното пространство откъм адекватно политическо представителство. Докато на управляващата партия й ставаше все по-трудно да мине за дясна, Синята коалиция трябваше да се сплоти още повече, да привлече всички по-големи и по-малки десни формации, да създаде едно СДС като онова от началото на 90-те години и да поиска властта, легитимирана с доверието на демократично мислещите хора. Вместо това Софиянски и Бакърджиев изскочиха самостоятелно с нова фалшива абревиатура, ДСБ и СДС зациклиха в дребнав скандал за подредбата на листата с общинските съветници, вследствие от този скандал СДС се коалира с фалшивата абревиатура на Софиянски и Бакърджиев и като рожба от тази коалиция се роди само още една фалшива абревиатура. Иван Костов пък изглежда се уплаши от стремително изгряващата звезда на Прошко Прошков и по този случай подкрепи кампанията му по един, меко казано, ексцентричен начин. В резултат от тези отношения в Синята коалиция се стигна дотам, че на президентските избори много нейни членове не гласуваха за нейния (своя) кандидат, което, поне за мен, вече е окончателният край на цялата тази история. След като един политически субект сам не си вярва, не се харесва и не гласува за себе си, как може да очаква това от избирателите, към които се обръща!
Другото, с което бяха забележителни изборите, беше тяхната брутална скандалност, за която всички говорят, но говорят равнодушно, със спокойствието на астрономи, които наблюдават далечни звезди, докато Торкемада става шеф на обсерваторията. В изборната нощ изведнъж се появиха депутати от мнозинството и то не просто по секциите, което по закон е недопустимо, но се появиха направо в зала „Универсиада”, където се предаваха протоколите. И не само се появиха, ами и с пот по отрудените чела разнасяха наляво-надясно цели чували с бюлетини. Неизвестни хора отнасяха в неизвестни посоки други чували – да, това бяха отчаяните от чакане председатели на секции, които призори се прибраха с бюлетините по домовете си, но това не прави по-известни нито тях, нито посоките, в които отнесоха чувалите. Имаше секции, в които се появиха повече бюлетини, отколкото бяха гласоподавателите, дори ако броим и онези, които в последния момент бяха отстранени от списъците, с което беше отнето правото им на участие в демократичния процес по причини, които така и не станаха съвсем ясни. Всичко това най-спокойно беше публикувано в медиите и, разбира се, не предизвика никакви последици. Настина, заведоха се съдебни дела за частично касиране, но когато някъде там, в неопределеното бъдеще резултатите от тези дела станат ясни, хората вече няма да помнят нито кога са били изборите, нито кой се е явявал на тях, нито даже имало ли е изобщо някакви избори или е нямало. Победителите на изборите така се бяха престарали с организацията на спечелването им, че накрая сякаш сами останаха учудени от резултата. Излезе, че управлението е на гребена на народната любов. Но че това май не е точно така, показва второто събитие в моята коледна класация:
Събитие № 2 – Протестите
Докато се препотвърждаваше доверието към ГЕРБ, едно изследване на Алфа Рисърч оповести, че българите оценяват 2011 като най-лоша след 1997, известна като „Виденовата зима”. Трудно ми е да разбера как повечето българи са на мнение, че не са били така зле от времето на Жан Виденов и същевременно повечето българи гласуват за официално отговорните за това положение. Тук има или нещо фалшиво, или нещо фалшифицирано. Макар да ги слагам общо в едно „събитие”, доколкото опровергават изборните резултати, протестите бяха твърде разнородни както по съдържание, така и по състав на протестиращите. Имаше чисто икономически протести като тези на зърнопроизводителите. Макар че малцина разбраха това, тези протести бяха за пари и за нищо друго. Правителството засегна плащанията с европейски пари на единица площ и тъй-като зърнопроизводителите обработват най-големи площи, техният джоб беше ударен най-чувствително. И тъй като най-лесно се организират, подкараха новите си красиви трактори, закупени със същите европейски пари, към жълтите павета. А иначе и зеленчукопроизводителите има за какво да протестират, за животновъдите да не говорим.
И докато тези протести бяха икономически, то протестите, свързани с пенсионната реформа, бяха чисто социални. Или поне такава беше основата им, ако не мотивацията на синдикатите, които ги организират, защото мотивацията на организаторите винаги е различна от мотивацията на организираните. Но наред с накърненото чувство за социална справедливост, при протестите срещу пенсионната реформа видяхме и едно друго чувство – чувството на обида от лъжата. В рамките на няколко месеца властта в България каза две напълно противоположни неща: първо, че пенсионна реформа няма да се прави в обозримо бъдеще и, второ, че ще се направи веднага, защото няма друг начин. Какво има между двете, освен съществена разлика? Има избори. Едното е предизборно говорене, а другото – следизборно. Ето това беше обидно за хората. Иначе, аз поне, съм на мнение, че при условия на икономически затруднения и при условие, че качеството и продължителността на живота се увеличават, пенсионирането трябва да става по-късно, което, впрочем, желаят и много от подлежащите на пенсиониране, защото то е в полза на материалното им благосъстояние.Протестите в Катуница пък бяха етнически, колкото и да се опитваха да ги изкарат някакви други. Да, причините за напрежението, довело до тях, разбира се, са и политически, и икономически, и социални, но самите протести бяха етнически. Друг е въпросът, че до тях изобщо нямаше да се стигне, ако държавата беше действала компетентно и адекватно, но, за съжаление, в последно време нашата държава изпитва остър недостиг именно на компетентност и адекватност. Точно този недостиг доведе и до последния своеобразен предколеден протест, на който освиркаха премиера в любимата му, макар и с няколко метра по-къса и увенчана с логото на застрахователна компания, собственост на знакова групировка, спортна зала. Защото когато има тотален недостиг на адекватност и компетентност, той се чувства и в правителствения PR, въпреки респектиращото количество на специалистите, привлечени да работят за него срещу щедро заплащате.
Събитие № 3 – Изтеглянето на САЩ от Ирак
На пръв поглед това не е кой знае какво събитие, ще кажете и вероятно ще бъдете прави, защото от него надали ще има някакви преки последици в близките седмици и месеци. За мен обаче е важно, защото виждам как се сбъдва прогнозата на Самюъл Хънтингтън, направена още в средата на 90-те, че светът на 21 век ще бъде свят на цивилизациите и сложните съюзи и противопоставяния между тях. Неговата книга „Сблъсъкът на цивилизациите и преобразуването на световния ред”, както и много по-новата „Завръщането на историята и краят на мечтите”от Робърт Кейган и особено „Самоубийството на една суперсила”, забележителна книга от Пат Бюкенън, която излезе в Щатите едва преди месец, но обещава сериозно да разтърси мнението на Запада за самия себе си, констатират едно – провала на Западната цивилизация в усилието й да наложи своя модел и своите ценности на всички хора и да „изнесе” либералната демокрация навсякъде по света. С това Западът трябваше да сложи „края на историята”, малко прибързано обявен от Франсис Фукуяма. Изтеглянето на НАТО от Ирак е признание, че в близко бъдеще няма да имаме свят, съставен само от национални държави с плуралистична многопартийна система, парламентарна демокрация и гарантирани човешки права и свободи. За съжаление. А може би и не, защото неизповедими са пътищата Господни.
Събитие № 4 – Ветото на Великобритания
Разбирайте, че със заглавието „Ветото на Великобритания” под №4 в класацията си слагам съдбата на еврото, ако някой е решил, че съм подминал тази тема като не достатъчно важна. Да, ветото на Англия има отношение към съдбата на еврото, но и към нещо много повече – съдбата на европейската идея въобще. В първите часове след като Камерън упражни правото на Великобритания на вето над промените в Лисабонския договор, го обвиниха че е осъдил тази идея на смърт, за да защити интересите на Лондонското сити или тъй наречената „финансова индустрия”, която съставлява 10% от английската икономика. Всъщност нещата не са толкова прости и Камерън не е толкова дребен. Ветото не беше толкова срещу идеята да бъдат обложени с данъци финансовите транзакции (може би не много лоша идея), колкото върху намерението да се наложи допълнителна централна регулация на страните-членки чрез уеднаквяване на данъчните им ставки. От самото си зараждане европейската идея е изправена пред избора между две концепции: либерално-демократичната (в случая дясната), според която съюзът трябва да осигури свободно движение на стоки, капитали и работна сила, но да остави свобода за взаимно конкуриране между държавите-членки, и социалдемократичната (лявата), според която Европейският съюз трябва да бъде централизиран, да има единна валута, единно правителство (бюрократична администрация) и единна данъчна политика. Именно последното предложение за промяна в договора по посока на единна данъчна политика е опит на лявото да спечели окончателна победа над дясното и над това Камерън постави вето. За което лично аз го аплодирам.
Събитие № 5 – Туск и Рахой
На пръв поглед събитията са две – безпрецедентното повтаряне на управленския мандат на Доналд Туск в Полша, безпрецедентно не само за страните от бившия соц-лагер, и победата на Рахой в Испания след два мандата на социалистическия обущар (Zapatero). Събитието обаче е едно и то е, че светът сякаш най-сетне осъзна, че на власт трябва да се върне дясното, защото лявото вече няма какво да разпределя, и че дясното сякаш намери актуалната си формула, наречена малко оксиморонно „либерален консерватизъм”. Всъщност либералният консерватизъм, прегърнат и от Дейвид Камерън в Англия, и от Доналд Туск в Полша, е консерватизъм, който слага икономиката пред политиката и приема философията на свободния пазар, но остава непреклонен в областта на защитата на ценностите и авторитета на институциите. Очевидно и в двете страни това работи и хората виждат, че е добро за тях. Вярвам, че ще заработи и в Испания чрез правителството на Мариано Рахой. Той е близък идеен съмишленик на Аснар, който пък беше близък приятел на моя добър приятел Александър Божков, царство му небесно. Така че, както виждате, по това събитие съм и малко лично пристрастен, но пък това не ми пречи гръмко да аплодирам десния завой в Европа, който бележи завръщането на нормалността през добрия стар консерватизъм.
Това са моите пет събития и тях ще споделя по телевизията, макар че не знам дали ще имам време да кажа в ефир всичко, което казах тук. Сега е време да тръгвам, за да не закъснея, защото мисля, че точността е органична за десния човек. Освен това мисля, че Картаген трябва да бъде разрушен.Иван Стамболов,
Sulla.bg
- Светът на Путин се разпада
Маша Гесен, в. „Гардиън“
Да гледаш как се разпада един авторитарен режим е като да гледаш епизод на американския сериал „Доктор Хаус“. Някой, който в началото на сериала се радва на активен начин на живот, 15 минути по-късно изпада в полиорганна недостатъчност, а лекарите трескаво се опитват да разберат каква е причината и кой ще е следващият излязъл от строя жизненоважен орган.
Приятел ми изпрати линк към програма, излъчена неотдавна по руската национална телевизия (линкът беше към видео в YouTube – повечето хора, които познавам, нямат традиционни телевизори, тъй като гледането на телевизия лека-полека замря сред образованите хора през последните 10 години). Над 10-минутното видео грубо и открито осмива годишния телевизионен диалог на Путин със зрителите.
„Какво разбираш от това?“, написа приятелят ми. „Фалшиво ли е ?“ Не бе фалшиво. И онова което разбрах е, че телевизията, най-важният орган в държава като Русия, вече не функционира както преди.
Телевизия Ен Те Ве, която излъчи шоуто, е собственост на държавния газов монополист „Газпром“, който има голям вестникарски холдинг. Формално, телевизията не трябва да изпълнява нарежданията на Кремъл, но през последните 10 години (след като бе отнета от основателя й), просто ги изпълняваше. И сега ще спре.
Характерно за строгите авторитарни режими е, че не законите, съдилищата или строгата управленска йерархия ги задвижва, а страхът. И след като страхът се извади от уравнението изведнъж, тъй като страхът винаги изчезва внезапно, става ясно, че тези съдилища, закони и йерархии не работят. Всичко просто започва да се разпада.
Това се случи тук преди 20 години: институциите просто спряха да изпълняват заповедите на Кремъл. Медиите спряха да се страхуват от цензорите, които все още имат кабинети във всяка медия. Полицията спря да прилага абсурдни правила, с което даде възможност за раждането на частната стопанска инициатива. В крайна сметка, лидерите на 15-те съставни републики на Съветския съюз спряха да се страхуват и империята се разпадна, което според стандартите на историята стана светкавично.
През август 1991 г., когато хардлайнерите на Комунистическата партия се опитаха да си върнат насилствено властта, страхът беше основният магически компонент, който им липсваше. Някои хора се изплашиха, но достатъчно голяма част – не. Радиожурналистите продължиха да съобщават за държавния преврат и да намират начини да предават, дори когато сигналът им няколко пъти бе прекъсван, а в кабинетите им нахлуваха специалните сили. Журналисти от няколко вестника, които бяха закрити, се обединиха и отпечатаха съвместна публикация под името „Общ вестник“. А обикновените хора, сред които студенти, професионалисти и бивши военни от армията, заляха улиците, за да защитят Белия дом в Москва, където Борис Елцин седеше, олицетворявайки демокрацията.
Кметът на Москва и много други представители на местната власт не се изплашиха от хардлайнерите и отказаха да се подчинят на указанията им. Вместо да бъдат парализирани от страх, институциите продължиха да функционират както обикновено: летищата работеха, телефонните линии не бяха прекъснати, хората можеха да се придвижват и да комуникират. Накрая, ключови генерали не се подчиниха на заповедите на хардлайнерите, с което ги принудиха да се оттеглят позорно. В крайна сметка уплашените бяха хардлайнерите.
Сега Путин води борба, като назначава свои хардлайнери на ключови позиции. Той назначи стария си приятел генерал Сергей Иванов от Федералната служба за сигурност за началник на президентския кабинет, въпреки че Путин все още не е официално преизбран за президент. Върна в Москва и назначи в кабинета си Дмитрий Рогозин, одиозният агресивен националист и представител на Русия в НАТО. През следващите дни той най-вероятно ще назначи още хора, за да покаже, че правителството му е твърдо, националистко и авторитарно. Путин прави това, защото е уплашен и отчаяно иска да върне страха, който му даваше възможност да управлява през последните 12 години.
Но собствените му медии вече го забравят. Някои от най-близките му доверени лица изпращат приятелски сигнали на демонстрантите. Те вече не се страхуват, а това означава, че институцията се разпада. Процесът не може да бъде спрян: доктор Хаус няма да се притече на помощ.
Източник: Mediapool / БТА
- „Облаче ле бяло“, предаване за Иван Станчов
Празнично издание на предаването „Облаче ле бяло“ по ТВ СКАТ на тема „Иван Станчов: „Аз съм българин и вървя с народа си…“ – излъчено на 24.12.2011 г. Участват: Снежина Мечева, Аглика Маркова и др.
- Иван Бързаков: „ИЗБЯГАХ ОТ БЪЛГАРИЯ, ЗАЩОТО ОБИЧАХ СВОБОДАТА“
Интервю на Мария Дудовска, spas.bg
Професор Иван Бързаков е роден в София, където е завършил българска и английска филология. На 19 години извършва първия си опит за бягство от комунистическия режим в България. Опитът е неуспешен. Изолацията в родината обаче е нетърпима, и през 1976г. вторият опит за бягство е вече успешен. Обявеният за „враг на народа“ Иван Бързаков емигрира в Америка.
Там, пристигайки само с 25 долара в джоба си, 33-годишният тогава Иван започва на чисто и от нулата. Сам, без приятели и роднини. Но свободен.
В Сан Франциско, Калифорния, където Бързаков се установява, след време основава Международен образователен институт “Бързак”, в който досега са обучени хиляди души на различна възраст и ниво на знания от 29 държави. Създава новаторския метод AOLIA – за ускорено обучение и дълбочинно възприемане на изобразителното изкуство. Неотдавна професор Бързаков издаде и първата си поетична книга “Яростно в скръбта”. Книгата е разделена на три основни цикъла, които пресъздават спомените на автора от комунистическа и демократична България, както и мисли за емигрантите – тези вън и вътре, вечните изгнаници – духовните.
Интересната ми среща с проф. Бързаков се случи на премиерата на книгата му.
– Кога са писани стихотворенията от книгата ви, проф. Бързаков?
Първо бих искал да разкажа няколко неща за книгата – тя е разделена на три цикъла. Тези цикли се отнасят за определени периоди от историята на България. Първият цикъл касае времето на комунизма, от 1944г. До 1989г. Вторият период „Завинаги в изгнание“ касае тези, които са в изгнание или емиграция, във всеки един смисъл на думата. Третият цикъл е „Бездната днес“ – за посткомунистическа България. Това е ужасът днес.
Стихотворенията са писани в основното си мнозинство миналата година – 2008г. Те не са писани в миналото, но касаят този период. Те са ретроспективни. Стихотворенията, които съм подписал например „Сан Франциско – 1979г“, то касае състоянието ми тогава. Стиховете са писани сега, но касаят онова време. Има само няколко изключения в първия цикъл, включително английските ми стихотворения са писани тогава.
Циклите в книгата обаче се преплитат – от първия цикъл, озаглавен „Бездънната пропаст“, защото е писана за време, в което потъваш, потъваш и нямаше сякаш край, и се свързва смислово с третия, завършващ цикъл на книгата – „Бездната днес“. Имат връзка и контекстуално.
Връзката е… ясно е, че нещата днес са променени, поне проформа, деспотичната система е рухнала, има демократична система, парламент, можеш да критикуваш. Младите хора днес изобщо не си дават сметка как могат хората да изчезват, без да имат всякакви права, да бъдат арестувани, без право на адвокат. Това е променено основно, но същевременно са останали толкова неща от миналото. Идеята е следната в книгата – миналото продължава и днес, в известен смисъл, макар и променено. А, за да се разбере това, което е днес, трябва да се отиде в миналото.
Как и защо заминахте за Америка?
Аз не заминах. Аз избягах. Причината да избягам бе първо и преди всичко, защото обичах свободата. Защото освен, че носех идеи, които нямаше как да бъдат реализирани тук, трябваше да ставам партиен член, нещо, което ми беше противно, все едно да станеш част от една лъжа, или да те вербуват като таен агент, оказва се, че 90 % от интелигенцията ни е била вербувана. На два пъти се опитаха да ме вербуват, но се измъкнах. Не можеше да бъдеш някъде, никъде по средата, трябваше или да си техен съучастник, или трябва да си роб, или враг вътре. Но най-важното от всичко бе усещането за свобода. Защото иначе цял живот трябваше да съм зависим от някой, който да ми разрешава да отида някъде, дори и в тогавашните комунистически държави – Чехия, Унгария. Какво остава за западните страни – невъзможно! Тези неща преляха! Казах си: „Не мога цял живот да завися от някакъв партиен секретар или началник, за да мога да отида в страна, и то комунистическа“. Какво остава за достойнство? Та това бе причината.
Трудно ли беше бягството? Познавахте ли някого в Америка?
Беше много трудно. Никого не познавах, имах само случайни познати, които веднага се скриват, защото си беден като мишка, избягах там с колко… 25 долара май… Това беше цялото ми богатство (усмихва се). Разчитах на себе си. Само на себе си. Това е изгнанието.
Какво щеше да стане, ако не бяхте избягали?
Щях да… Не знам. Ако ме бяха хванали при бягството, щяха да ме свършат. Щях да свърша в каменоломните, абсолютно. Нямаше да има нужда от много години. Ако бях останал пък, щяха да ме смачкат, щяха да ме ликвидират. Щях да загина.С какво се занимавате в Америка?
Това е доста обширна тема, но накратко – създадох системата Optimal Learning. Първо това бяха методи за оптимално и ускорено учене, възприятие, по-късно изработих други техники, методи за умаляване на стреса, за презентационните умения, как да се научим на харизматично представяне.
Къде виждате надеждата за поколенията, както Вие казахте, за деформираните от комунистическата система?
Надежда има винаги. Надеждата е в това да съумеем да прегърнем истината. Докато не се пробуди съвестта, да се пише, да се работи, да се помни. Когато една поредица от автори сочат и се пробудят с творбите си, ето това е надеждата.
Когато пробудим съвестта си – ето това е надеждата.
- ХУБАВА РАБОТА, АМА…
Трайчо Трайков: РОМИТЕ СА РЕЗЕРВЪТ НА ИКОНОМИКАТА
Ромите в България са голям резерв на икономиката ни, смята министърът на икономиката Трайчо Трайков.
Това става ясно от стенограмата на последното правителствено заседание в сряда. Думите му са по повод на Националната стратегия за интеграция на ромите, която беше приета тогава.
Според Трайков първото, от което трябва да се започне е образованието, защото 20 на сто от населението до 9 години са роми, а над 80 години са почти нула процента.
В същото време онези от тях, които успяват да завършат дори основно образование, са много малко. В резултат процентът на квалифицираните работещи роми също е незначителен.
“Ние тук правим куп неща в образованието, и то насила дори с безплатните закуски. Само на тези, на които децата отидат на училище, изплащаме социалните, нали Младенов?”, пита риторично премиерът Бойко Борисов.
След “да”-то на социалния министър той продължава: “Всички тези инструменти сме ги приложили и въпреки това отиват, вземат закуските и си отиват.” “Образование, здравеопазване и жилищна политика. Това е!”, обобщава проблемите на ромите вицепремиерът Цветан Цветанов.
По: blitz.bg
- Безработицата в България ескалира
И ПРЕЗ 2012 ГОДИНА БЪЛГАРИТЕ НАЙ-МНОГО ЩЕ СЕ СТРАХУВАТ ОТ БЕЗРАБОТИЦА
Намаляването на доходите и съкращаването на работни места допълнително създават несигурност у хоратаИзтичащата 2011 година се оказа драматична за пазара на труда у нас и постави големи предизвикателства пред българското общество. Основните страхове на българина са свързани с постоянно спадащите доходи, съкращаването на работните места и липсата на перспектива в тази посока.
Като цяло 2011-а ще се запомни с масовите протести и стачки срещу реформи, които по своята същност са рестриктивни към социални права и привилегии, ползвани от работещите досега.
Някои от най-спорните въпроси в социалната политика през 2011 година бяха за нивото на минималната работна заплата, промените в пенсионната система, ограничаването на социални права (обезщетенията за майчинство, безработица), парите за старост, дефицита в осигурителната система.Дебатите по тези въпроси имаха изключително широк обществен отзвук, стигна се до ескалиране на социалното напрежение и масови протести в края на годината.
През 2011-а безработицата продължи да бъде основен проблем за огромна част от българите. Данните на Агенцията по заетостта показват, че равнището на безработицата през ноември е 10%, което е и най-високата стойност на показателя за цялата година.
Анализите на бизнеса сочат, че реалната безработица в страната за тази година вече е 18% (включват се нерегистрираните в бюрата по труда и т. нар. обезкуражени), докато миналата година е била 16 процента. Но най-тревожната статистика от тази година остава, че 300 хиляди души са загубили работата си, заради закриването на местата им.
Притеснителен е и прогнозният среден процент на безработицата, заложен за 2012 г., който е 9,4 на сто, точно колкото беше заложен и тази година. Тревожни са данните и за нивото на безработицата конкретно в частния сектор. От началото на годината беше отчетено плавно и сигурно нарастване на безработните в частните фирми, а в същото време работодателите не са оптимисти за наемането на нови служители и през 2012 г.
За съжаление те ще намаляват броя на работните места в компаниите си, а почти всеки трети работодател има планове догодина да съкращават още служители. Наред с работните места нивото на заплатите също беше един от най-коментираните сред обществото въпроси.
По: blitz.bg
- ЧНГ! НЕК иска по-висока цена на тока … ДОКОГА?!
Националната електрическа компания е внесла искане в Държавната комисия за енергийно и водно регулиране да бъде увеличена цената на тока на едро минимум с 4,5 процента.
Причината е, че още от август т.г. НЕК продава с по четири лева на мегават под себестойността. Това посочи пред журналисти изпълнителният директор Михаил Андонов по време на отбелязване на 20-годишнината от регистрацията на НЕК, съобщи БТА.
Ако искането бъде прието, то може да се отрази и на цената на дребно. Поскъпване на тока няма да има до 1 юли 2012 година. Не трябва да има шокови увеличения, обяви през лятото председателят на Държавната комисия за енергийно и водно регулиране Ангел Семерджиев.Тогава електоенергията за бита поскъпна с 2%.
При регулирана цена за НЕК от 76,42 лв. на мегават на електроенергията, от август себестойността й за НЕК е 80,20 лв., каза Андонов. Като причина за това той посочи увеличението на цената на електроенергията от когенерациите на топлофикационните дружества вследствие на увеличението на цената на природния газ, което не е разчетено в ценовата рамка на НЕК. В цената на НЕК от 1 юли 2011 г. не е било разчетено и пускането в експлоатация на ТЕЦ „Брикел“, което е от 8 август т.г., както и новите мощности от ВЕИ, каза Андонов.
Още в този регулаторен период (2011-2012 г.) трябва да се измисли нещо за компенсиране на НЕК, смята Андонов. Идеално ще е, ако увеличението се случи още от 1 януари 2012 г., но тъй като остават само два работни дни, е ясно, че това няма да стане, каза Андонов. Не е фатално за НЕК, ако до 1 юли 2012 г. не бъде увеличена цената на тока на едро, но е нормално, щом има промяна в цените, които влияят в ценообразуването на НЕК, да има и промяна в цената за НЕК, посочи изпълнителният директор на компанията.
По: dnes.dir.bg
- Правителството промени набързо Закона за горите
Министрите приеха на последното си за т. г. заседание промени в Закона за горите, с които по думите на Мирослав Найденов се създават условия за развитие на туризма и регионите. Според него досегашният закон е въвел рестрикции по отношение на зимно-туристическия бизнес и затова сега са се наложили промени.
Найденов е категоричен, че промените не обслужват една фирма. В закона не е разписано, че промените се отнасят само за Витоша, тоест, всички ще могат да се възползват от тях.
Сред измененията в закона, които касаят основно бизнеса с дървесина, са и поправките, за които концесионерът на ски зоната над София „Витоша ски“ настоя преди по-малко от месец.
Припомняме, в началото на месеца от „Витоша ски“ съобщиха, че тази зима ски зоната „Алеко“ няма работа. Тогава от компанията обявиха, че докато нямат законова гаранция, че могат да работят спокойно, няма да пуснат лифтовете, както и че са информирали премиера и ресорните министерства за пропуските в закона.
Концесионерът заяви, че не може да почисти просеките за лифтовете, защото няма права на сервитут за тяхното стопанисване, каквото е изискването на закона за горите.
„Витоша ски“ имаше проблеми и със уреждането на стопанисването на съществуващите на Витоша ски писти заради категоризацията им като снежни полета, което правеше невъзможно отдаването им под наем като писти.
С поправките в закона обаче вече право да стопанисват съществуващи ски писти ще имат собствениците на прилежащите към тях лифтове и влекове.
Освен това с новите промени право на строеж върху имоти в горски територии – без промяна на предназначението на територията – вече ще се дава и за строеж на ски писти и лифтове.
Такъв текст беше заложен в предишен вариант на закона за горите, но отпадна поради опасенията на еколози, че ще се отрази негативно на природните паркове.
Не закъсня и реакцията на природозащитниците, като от коалицията „За да остане природа в България“ разпространиха изявление, в което се изтъква факта, че въпросната промяна „се движи бързешком – за рекордните 4 работни дни, тихомълком и при пълна липса на прозрачност и обществени консултации“.
Подобни скандални опити за ремонт в Закона за горите, които да направят големи държавни подаръци на офшорни оператори в ски туризма и други ползватели в горите, имаше и по време на Тройната коалиция. Промените в закона тогава бяха спрени заради острата обществена реакция и голямото обществено недоволство, заявяват още от коалицията.
По думите им в сега приетите от МС промени за пореден път се предлага строителството на ски писти и лифтове в горите да става без промяна на предназначението на територията и съответно без заплащане на такса за изключване на земята от горския фонд, което ще лиши държавата от десетки милиони левове приходи. Предложените изменения също така дават законови вратички за застрояването на Витоша – най-старият природен парк на Балканите, смятат еколозите.
Според тях предложената промяна в Закона за горите ще облагодетелства не само Витоша ски АД, но и всички инвеститори в ски курорти в горските територии на Стара планина, Рила, Родопите и Пирин.
Изчисления, направени от природозащитниците показват, че скандалното премахване на процедурата за промяна на предназначението на горите ще спести на инвеститорите над 50 милиона лева за застрояването на не по-малко от 10 000 дка гори със ски писти и лифтове. Това представлява схема за държавна помощ, която е недопустима в Европейския съюз и ще доведе до нова наказателна процедура срещу България.
Коалицията счита за неморално по време на икономическа криза и недостиг на бюджетни средства за здравеопазване, образование и инфраструктура, да бъдат спестявани тези такси на няколкото свързани офшорни оператори на лифтове в България.
Допълнителни загуби според тях за държавния бюджет и пълно незачитане на обществения интерес са заложени в параграфи на законопроекта, които поощряват учредяването на вещни права и продажбата на държавна собственост без търг при нарушаване правилата на конкуренцията.
Това ще доведе не само до загуба на нови 20 милиона лева, но и поставя закона в смешното положение дългосрочните наеми на горски територии да стават на базата на търг, а продажбата и учредяването на вещни права да се провеждат без търг.
Източник: Frognews.bg
–––––––––––––––
Още по темата за промените в Закона за горите
Обръщение във връзка със Закона за изменение и допълнение /ЗИД/ на Закона за горите на
Гражданско движение за борба с организираната политическа престъпност
(Обръщението е с дата 27.12.2011 г.)
ДО
Главния прокурор
ДАНС
Комисията по земеделие и гори в Народното събрание
Комисията за борба с корупцията в Народното събрание
МедииКопие:
Министерски съвет
Министъра на земеделието и хрананите
Министъра на финанситеОтносно: Готвено престъпление, диверсия и вредителство срещу държавата предвид предлагания Закон за изменение и допълнение /ЗИД/ на Закона за горите, обявен за обществени консултации на 21 декември 2011 г. http://www.strategy.bg/PublicConsultations/View.aspx?lang=bg-BG&Id=484
УВАЖАЕМИ ГОСПОЖИ И ГОСПОДА,
Уведомяваме Ви за готвено престъпление, диверсия и вредителство срещу държавата, с очаквано въздействие по унищожаване на големите републикански вододайни зони, намаляване на плодородието на Тракийската низина и Софийското поле и заплаха за Националната сигурност.
Моля разгледайте параграфи 4, 10, 11.1, 13.1, 22 и 45 относно ЗИД за Закона за горите, обявен от Министерски съвет за обществени консултации на 21 декември 2011 г. http://www.strategy.bg/PublicConsultations/View.aspx?lang=bg-BG&Id=484
ЗИД за Закона за горите, предложен от Министерски съвет, облагодетелства престъпниците олигарси, които незаконно са построили десетки километра лифтове и ски писти. ЗИД стимулира в бъдеще незаконното строителство на други ски съоръжения в Пирин, Витоша, Рила, Стара планина и Родопите и се явява нерегламентирана държавна помощ. Всички олигарси престъпници, които по времето на Тройната коалиция извършиха брутални и незаконни заменки на десетки хиляди дка гори във вододайните зони на Републиката, ще могат да ги допълнят с нови територии от държавен горски фонд без търг и впоследствие да ги обезлесят със стотици км писти, влекове, лифтове и други спомагателни съоръжения отново незаконно, като при това им се гарантира и узаконяването след престъплението! Съвсем реалистично може да се предвидят последствията от реализирането на предложения ЗИД:
– Спестявайки си стотици милиони дължими държавни такси от промяна на предназначението на гори, олигарсите Цеко Минев, Милен Велчев, Георги Крумов, Ковачки, Кирил Асенов, Лушков и ред други ще могат да узаконят престъпленията от незаконните строежи в Пирин, Витоша, Стара планина, Рила и Родопите.
– Всички престъпни олигарси, включително и гореописаните, заграбили чрез заменки стратегическите вододайни зони на страната в Пирин, Стара планина, Рила и Родопите, ще могат да строят без Общ устройствен план /ОУП/ и да обезлесят необезпокоявани останалите незасегнати вододайни зони на страната с всички очаквани последствия – промяна на климата към засушаване и предизвикване на водни кризи, влошаване на почвеното плодородие в низините, ерозия в планините и затлачване на изкуствените вододайни съоръжения за питейна вода, като яз Искър.
Очакваните негативни последствия от приемането и реализирането на въпросния ЗИД пряко ще застрашат Националната сигурност и ще предизвикат огромни затруднения за властта след 5-10 години.
Накратко:
1. Параграфи 4 и 13.1 водят до загуба на стотици милиона лева в рамките на следващите 3 години от премахването на таксите за промяна на предназначението на имоти за ски писти и стъпки на лифтове и влекове. Считаме за престъпление, когато всички държави са в икономическа криза и не достигат средства за здравеопазване, образование и инфраструктура, да бъдат спестявани тези такси на няколкото свързани офшорни оператори на лифтове в България. По същество, това предложение представлява схема за нерегламентирана държавна помощ, която е недопустима съгласно договорите за функционирането на Европейския съюз и ще доведе до нова наказателна процедура срещу България.
2. Параграфи 4, 10 и 11.1 поощряват учредяването на вещни права и продажбата на държавна собственост без търг при нарушаване правилата на конкуренцията. Това от своя страна, ще доведе не само до загуба на нови стотици милиона лева, но и поставя закона в смешно положение да регламентира дългосрочните наеми на горски територии на базата на търг, а продажбата и учредяването на вещни права да се провеждат без търг.
3. Параграф 10 обвързва правата на ползване на горските територии с наличието на лифтове и влекове в тях, без да прави разлика дали лифтовете и влековете са построени законно или не. В този смисъл, тези разпоредби поощряват незаконното строителство на лифтове в горски територии, което е недопустимо.
4. Предложените текстове в параграф 13.1, които разрешават промяната на предназначението на горски имоти придобити по реда на параграф 123 от отменения Закон за горите, действащ между 2003 г. и 2011 г. без общ устройствен план са ново престъпление. Тези собственици са придобили имотите си възползвайки се от непазарните механизми на старите наредби за оценки на горите и допълнителното им поощряване с предложените текстове ще доведе до бърза нова урбанизация на съществуващи горски територии без осигурена инфраструктура за електроснабдяване, водоснабдяване и канализация, което ще доведе до нови екологични проблеми пред управлението на горите. Ние вече видяхме как това се случва в земеделските земи по черноморието и в планинските курорти, поради което отварянето на темата за урбанизация без общи устройствени планове представлява особена опасност пред българската природа.
5. Параграф 22 премахва всякакви гаранции при износа на дървесина и недървесни горски продукти за тяхната законност по отношение на добива. Това е нарушение на няколко европейски регламента за гарантиране законността на използваната в ЕС дървесина и недървесни продукти от горите и би поощрило незаконния дърводобив. Това е особено опасно за частните гори, които в момента са обект на чести престъпления след като със Закона за горите отпадна държавната охрана за тях.
6. С параграф 45 отново се създава възможност за промяна на сроковете за ловуване чрез административни решения и се поставя изпълнителната над законодателната власт. Обръщаме Вашето внимание, че за последните 20 г. България неколкократно е изправяна пред опасност за санкци по отношение спазването на няколко конвенции, а от 2007 г. и на няколко европейски директиви в следствие увеличаване сроковете на лова. Ние считаме, че важното в момента е не до кога се ловува, а как се ловува и има ли достатъчно дивеч. Това изменение на ЗГ не решава тези проблеми за лова в страната.
В този му вид въпросния ЗИД не бива да се приема за разглеждане в Комисията по земеделие и гори в народното събрание, защото застрашава Националната сигурност, води до нерегламентирана държавна помощ за престъпниците олигарси, стимулира незаконните сечи и износа на неправомерно добита дървесина.
Не може да не се възмутим като граждани на България, когато виждаме с очите си как Правителството по най-груб начин потъпква собствените си предизборни обещания за криминализиране на заменките и облагогодетелстваните олигарси на Тройната коалиция. С действията си Правителството доказва принадлежността си към Организираната политическа престъпност от партии и олигарси и води държавата към нова Национална катастрофа.
Обръщаме Вашето внимание и на кратките срокове за обществени консултации, неотговарящи на изискванията на Закона за нормативните актове. Министерски съвет трябва да дава пример как се спазват законите на страната, а не да ги нарушава в изгода на престъпниците олигарси, още повече, че на карта се залага просперитета на държавата.
Настояваме незабавно да се приеме ЗИД на закона за горите за нищожност на всички сделки с гори и земи държавен фонд от 2000 г. до момента. Всички незаконни строежи да бъдат незабавно разрушени и околната среда възстановена със средства на престъпилите закона. Отговорните държавни лица и извършителите на престъпления относно незаконните строежи и замени да бъдат подведени под наказателна отговорност. Само така Правителството и Народното събрание могат да претендират че не подготвят диверсия и вредителство, престъпление по чл. 106 от Наказателния кодекс.
Ще следим целия процес отблизо и няма да се поколебаем да уведомим ЕК и ЕП, ако в готвеното престъпление вземе участие и Народното събрание.
С уважение:
Константин Дичев
Управление на природните ресурси
ГД БОПП
Член на Комисията по етика към ИАГ
НПО представител в НКС по охрана на горите рибата и дивеча в ИАГ
ул. “Витоша” № 22, гр. Нови пазар
тел: 0886 966 583
- 2011-та – една от годините с най-много протести
Политологът Иван Кръстев: Истерично е да се твърди, че България e модел за ЕС
„Поне 3 или 4 неща си заслужава да бъдат припомнени от 2011 г. Едното, ако погледнете кой беше обявен тази година за „Човек на годината” от сп. „Тайм”, ще видите, че това беше протестиращият човек. И протестиращият човек протестираше на различни места в света. Протестираше срещу различни неща. Но 2011 година навярно е една от годините през последното десетилетие, когато е имало най-много хора на улицата – в Арабския свят, в Мадрид, Лондон, в Русия, в САЩ“, заяви политологът Иван Кръстев в сутрешния блок на Нова телевизия.
„За мен, поне, една от най-големите изненади беше на колко много различни места млади хора се изправят и се опитват да разберат какво им се случва. Не какво се случва въобще, а какво им се случва. И специално случаят на Европа, ако погледнете протестите в Мадрид, ако погледнете протестите в Лондон, мнозина се опитваха да разказват това, което се е случило през 2011 година като едно повторение на 1968 година. Но всъщност разликите са повече от приликите. Ако през 1968 година млади хора излизаха на улицата и казваха, че не искат да живеят в света на родителите си, сега вие виждате млади хора, които казват – искам да живея като родителите си, но не ми позволяват това, искам да имам социалната сигурност, която родителите ми са имали, искам да имам доходите, които са имали. В този смисъл, една обърната и интересна ситуация.”, каза Кръстев.
Той припомни и аварията в японската АЕЦ „Фукушима” и начинът, по който Германия реши да гледана своята ядрена енергетика. „Германия ще трябва да плати висока финансова цена за промяната в енергийната си политика. Дали това ще се окаже вярно решение или не, е трудно да се каже. Но най-важното, което поне мен ме впечатли, че то беше решение, взето буквално в рамките на една седмица. И това е третото нещо, което мисля, че силно започна да се променя – как се вземат решения?”, отбеляза той. „Не какви решение се вземат, а как се вземат решения. Изведнъж се оказа, че много лесно и много бързо хора могат да се окажат на улицата, без предварително да са имали дори идеята това да се случи. Между другото, случващото се в Русия през последните няколко дни ясно показа това. От тази гледна точка, новите медии рязко променят начина, по който хората могат да се организират. В същото време, обаче, за хората, които са във властта и които трябва да вземат решения, също рязко се намали времето, в което може да бъде взето едно или друго решение. Ние все повече живеем в свят, в който нямаме много възможност да обсъдим това, което ще бъде решено, и по-скоро коментираме вече взети решения”, коментира Кръстев.
„През 2011 година за първи път много хора решиха, че ние не можем да бъдем дори сигурни затова, че ЕС ще съществува след 10 или 15 години. Аз съм от хората, които мислят, че ЕС ще излезе и ще оцелее от тази криза, но хората, които задават въпроса – ще успее ли да оцелее ЕС, имат основание. От тази гледна точка, ние непрекъснато съобщаваме какво няма да направим. Примерно, едното от съобщенията е – България няма да участва във финансовото подпомагане на страните от Еврозоната. Значи ли това, че ако България има проблем, другите няма да участват във финансовото подпомагане на България?”, запита Кръстев и продължи „Няма ли логика в това, немците, които в продължение на 10 години замразиха заплатите си, за да може от една страна да увеличат конкурентността си, от друга страна заради това, че те платиха огромни пари за присъединяването на Източна Германия, защо очакваме, че немците трябва непременно да бъдат тези, които ще платят на гърците? В смисъл, причината България да има основание да не иска и да й бъде позволено да не участва, не е фактът, че България е изключително финансово стабилна, а че България е бедна страна. От тази гледна точка, според мен, едно от нещата, в които ние леко залитаме с истерии, като, че България може да бъде модел на всички за това … България има финансова дисциплина. В същото време България продължава да бъде най-бедната страна в ЕС. И това, че хората консумират финансова дисциплина е изключително важно. България има причина да съобщи, че от Гърция може да се очаква това, което ние направихме през последните 10 или 15 години. Превръщането ни в модел за другите, при тази степен на доход и просперитет, според мен, тук малко повече скромност няма да ни навреди”, посъветва Кръстев, визирайки изявленията на премиера Борисов и финансовия министър Дянков.
„През 1991 година въпросът беше – как да направи Западът от България Гърция, как да бъде демократизирана страната, как да бъде създадена пазарна икономика. Ако погледнете 20 години по-късно, въпросът е – как от Гърция да бъде направена България? Страна, която, може би, има сравнително ниски доходи, и страна, която ще трябва да мине през изключително болезнен период, но страна, в която има финансова стабилност и в която хората не са на улицата. Мисля, че това обръщане – как от Южна Европа да бъде направена Източна Европа е изключително интересно. И тук България има какво да каже и как да участва не само от гледна точка на това какво са правили правителствата, а как са се чувствали хората в този период”, заяви Кръстев.
За 2012 г. Кръстев отбеляза, че не е годината, в която икономическата криза ще завърши.
„Най-вероятно през 2012 г. икономическата криза ще стигна по-висока точка за Европа. Тази криза е различна от кризите през 30-те години – голямата депресия и тази през 70-те г. на XX век. Сега хората базово не се доверяват. Новият модел на правене на политика е пораждане на доверие. Освиркващият човек все повече ще бъде част от политическия пейзаж в България и по света. Все повече хората ще се отнасят към политиците така, както се отнасят към електротехниците: Имам проблем, ела и до два часа да бъде решен“, подчерта Иван Кръстев.
„2012 нека да бъде годината на замислящия се човек”, обобщи политологът.
Източник: в. „Сега“
- Българите в Одеса искат собствено училище
Време е в Одеса да бъде открито училище за българите, смята генералният консул на България в украинския град Стоян Горчивкин. Дипломатът е повдигнал въпроса за създаването на общообразователно училище по време на среща с председателя на Одеския областен съвет Николай Пундиков, съобщава „Контекст-Причерноморие”.
„Време е българите да имат свое училище в Одеса. По наши оценки в Одеска област живеят над 160 000 българи, а в Одеса – около 50 000 българи. Ако искаме да запазим самосъзнанието на тези хора, то за тях трябва да бъде открито училище”, посочи консулът.
Според него неделните училища не могат да удовлетворят потребностите на българите.
„Бихме искали да се появи втора Болградска гимназия в Одеса. Потенциалът на децата поне дава възможност да се мисли за това”, заяви Горчивкин.
Източник: Actualno.com
- Филм за историята на АБУЧ
„С любов за децата ни…“, документален филм на Райна Манджукова, Снежина Мечева и ТВ СКАТ за историята на Асоциацията на българските училища в чужбина
- Merry Christmas to all on the Earth – greetings from a Bulgarian Muslim
Merry Christmas to all on the Earth –
who celebrate, whatever color, wherever they live, regardless of age.
I wish to all the very best health, because it’s the most important component of all the things God gave to us.
We Muslims do not celebrate this great feast, but we honor one of the finest ambassadors of The Lord – Jesus – who spoke in the cradle, who has healed the sick, who opened the eyes of blinds. He did it out of pity, but from compassion, because as God‘s messenger was compassionate, experienced the pain of all. So let us now remember His work, and we can be involved; and this doesn’t require great effort to open our hearts.
Now I remeber a story told by our greatest actor Djoko Rosich: ‘We are always sustained by that – compassion – but in the age of globalization and technology we ought to become a little more compassionate, because by E-mail, by Internet we can’t send the tear, which presses hard’.
Let it be healthy and alive and happy for all.
Amen.
Nuri Djurin
Source: Facebook
- Русия: България не може да излезе от проекта АЕЦ „Белене”, както направи с петролопровода
Москва ще изиска от София да погаси разходите по „Бургас-Александруполис“
Русия ще изиска от България да погаси разходите по проекта „Бургас-Александруполис, заяви в понеделник руският министър на енергетиката Сергей Шматко.
„Ще бъде направена правна оценка (на действията на България – бел.ред.). Ще бъде извършена инвентаризация на тези разходи, които бяха понесени от стопанските субекти в тази връзка. Без съмнение, в съответствие с действащите процедури, те ще бъдат предявени на българската страна за погасяване“, посочи министърът пред журналисти в град Нефтекумск, цитиран от РИА Новости.
В началото на декември България заяви, че прекратява участието си в проекта за трансбалканския петролопровод „Бургас-Александруполис“, смятайки го за икономически неизгоден. Руската компания ”Транснефт” от своя страна взе тайм-аут, очаквайки по-нататъшни указания от руските власти. Руското министерство на финансите заяви, че ще определи позицията си след Нова година.
В края на ноември дългът на България по проекта съставляваше 6.2 млн. евро. Шматко изрази увереност, че проектът напълно е отговарял на интересите на страните, включително България.
„Проектът за строителството на българската АЕЦ ”Белене” се намира в стадий на стагнация и в близките месеци няма перспективи за активизирането му“, заяви още Сергей Шматко. ”Много ми е жалко да говоря за това, но в близките месеци не виждам педпективи за възобновяване на динамичния преговорен процес и на процеса, свързан с реализацията на нашите споразумения и договорености”, посочи той.
Той подчерта, че българската страна не може просто да напусне проекта, както в случая с петролопровода ”Бургас-Александруполис”.
„Там са влошени колосални средства, ние сме направили сериозни разходи за оборудване. Предпочитам да остана реалист. В днешната ситуация, след това, което стана във Фукушима, реализацията на такива проекти като АЕЦ „Белене“ е възможна при еднозначна подкрепа както от правителството на България, така и при консолидирана позиция на българското общество. За съжаление, не наблюдаваме нито едното, нито другото“, отбеляза Шматко.
Той подчерта, че никой друг на световните пазари няма да предложи на България такива условия за изграждане на атомната централа, каквито са предложили руското правителство и корпорацията „Росатом“.
Източник: Mediapool